
riiss L. \^ 




l'Ki;Si;.\TEI) 15Y 



ROMAN I 



AM^jgJCy^ 










tf 



i'l' 



4^ 



^ 






■. « . • ~ ■«- ' i 3 i' 

•IlllUlnir 
l!l-JJiiiiiir 
iJJJtiiiii' 

SSlJliiiii' 
11 1*11 i ill 



t:.L,-i:.f 



"fai jifi Ifl'ii". 

1^ Sii if* sti • 

urn ■! «i 4»« « 

M flitf «i«i •« »• i 



3=1 i till ifti 
milfUllJitt 



^ 



r , 






///rj//9ty9^e>riy, ^y- &• 



n 



R O M A N 1 1 [i^,^ 

IN 

DE 

SERB AN DRUTZU 



. 1. 



EI i's4- 






O SCRISOARE. 



Draga Domnule Drutzu, 

Era vreme cand se credea ca America a fost desco- 
perita odata pentru totdeauna de Christofor Colurnb. 
Nu-i asa. Minunata tara a Statelor Unite isi schimba 
infatisarea in ori-ce moment ca un film de cinemato- 
graf, ce-i place asa de mult poporului american. 
Cand mi ai spus ca tii sa atragi atentiunea Romanilor 
din Romania aStUpra fratilor lor asa de numerosi in 
Statele Unite, nu puteam de cat sa aprob proectul Dtale. 
Nu se stie inca de ajuns ca cea mai importanta colonie 
romaneasca in strainatate se gaseste in Statele Unite, 
pretutindeni dand dovada de in^telepciune si energie; aco- 
10 Romanii sunt cautati si fac din localitatile unde s'au 
asezat, centre speciale de civilizatie si progres. 

Romanii iubesc patria lor de adoptiune, dar raman 
in acelas timp legati si de tara lor. Si aceste legaturi 
sunt foarte puternice, fapt care nu e destul de bine cu- 
noscut in Romania, insa lucrarea Dtale va plini aceasta 
Jipsa. 

Menirea Sefului aceatei colonii, a reprezentantului 
Romaniei in aceasta tara, e foarte grea. El trebue sa-^i 
impace dusmanii si, — ceea ce e poate si mai greu, — 
sa multumeasca in acelas timp si pe prietenii aai. 

Nu stiu care e parerea Dtale asupra acestui lucru, 
dar ceea ce §tiu e ca doresc ori-cui sa fie ajutat, in in- 



deplinirea misiunilor sale, de un colaborator tot asa de 
inteligent, tot asa de activ si tot asa de intreprinzator 
ca §i Dta. Stiu ca aceste calitati iti vor da putinta unei 
descrieri exacte a situatiei si sunt convins ca, impreuna 
cu Dta, cititorii Dtale vor simti o placere deosebita in 
aceasta calatorie de descoperiri. 

ANTON BiRESClI. 

Washington, 20 Mai, 1922. 



prefa;fa. 



Chestiunea Romianilor din afaia hotarelor legatului nostru 
pai'ea sa fi fost rezolvata in urma hotararilov Confeiintei de Pa- 
ce din Paris. Acum zece ani liberaiea provinciilor subjugate de 
tarile vecine, era pentiu Romania un vis, de care ne-am bucurat 
cu totii atunci cand 1-am vazut implinindu-se, Inainte insa ca 
iiimea sa se fi obisnuit cu noua stare de lucrun, guvernul roman 
a fost confruntat de o situatie neasteptata oi chenrat sa gaseasca 
o solutie grabnica. 

In noul continent, — Canada si Statele Unite, — erau cate- 
Ta sute de mii de Romani ce eniigrasera din provinciile eliberate, 
ca cetateni Austro-Ungari, iar acum cereau proiectia noului lor 
guvern. Au trebuit luate masuri pen tin infiintarea de consulate 
in cele mai importante centre locuite de Romani, si a unei I^eg^a- 
tiuni, care sa reprezinte interesele supusilor nostri in fata auto- 
ritatilor americane, fiindca pana atunci relaliunile noastre cu 
lumea noua erau asa de restranse, incat nu necesitasera nici 
existenta unui singur reprezentant. 

Acest interes oficial in America pe langa ca este consecinta 
importantei politice si militare a Marei Republici a Statelor Uni- 
te, dar mai e si o simpla datorie romaneasca, aceia de a-ti apara 
connationalii. La incheerea pacei, averile roiiuuiesti sechestrate 
de guvemul american, ca foste austro-ungare, se urcau la rotun- 
da cifra de 500.000 dollari; suma foarte mare cand se tine seama 
de greutatea cu care ca^tiga Romanul banii si ca aceste averi 
erau numai ale acelora ce murisera in Statcie Unite in timpul 
razboiului; liberarea lor da mult de lucru autoritatilor noastre 
de acolo. 

Ce i-a adus pe Romani de cealalta parte a Atlanticului? 
De ce s'au strans acolo in numar asa de mareV Ce fac? Mai au 



\ie-o legatura cu noi sau sunt pentru totdeauna expatriati? lata 
numai cate-va din intrebarile ce si le pune on-cine care sa In- 
tampla sa descopere ca in America traesc apioape un sfert de 
milion de Romani. 

Din nefericire cei interesati intampina gieutati in a obtine 
raspiinsul fiindca pana acum abia daca a apaiui o brosura sau 
cate-va articole de ziar tratand despre acest subiect, iar azi ele 
sunt aproape inaccesibile publicului. Nu incape indoiala ca Ro- 
manii in America constitue o problema importanta: pe cat de 
interesanta, pe atat de noua. 

Avand prilejul sa vin in contact cu diferitele noastre colonii 
din lumea noua si sa observ importantele schimbari in felul cum 
eram cunoscuti si priviti de American! mai inainte si interesul 
ce-1 manifesta acum in Romania din granitele actualc, m'am ho- 
tarat a publica acest volum, in speranta ca el va fi de folos ace- 
lora care au auzit despre Romanii din America si ar dori sa 
stie mai multe amanunte despre aceasta indepartata particica 
din inima noastra, ce bate pentru tara sa. 

Tin sa aduc pe aceasta cale sincerile meJe nuiltumiri dom- 
nilor loan C. Popovici, Vice Consul Roman din Chicago, si D. 
Dem. Dimancescu pentru bunavointa si concursul dat cu prile- 
jul tiparirei acestei lucrari. 

SERB AN DRUTZU. 

Washington, D. C. 8 lunie 1922. 



Romanii §1 emigrarea. 



ULTIMUL RAZBOIU, care a zdruncinat temeliile vechii 
Europe §i chiar a lumei intregi, va ramane o icoana vie in 
ochii multora; amintirea lui va fi pentru multe inimi o rana 
deschisa, pentru altii, — ce acum isi donn ultimul somn, — 
a ramas o drama al carui sfar^it nu 1-au putut vedea. 

Putini au fost aceia care in betia lor de marire, au pregatit 
deslantuirea acestei catastrofe; §i mai putini au fost aceia, care 
intru cat-va isi dadeau cu mult inainte seama ca "trebuia sa 
vina". Pentru marea majoritate a omenirei razboiul mondial a 
venit pe nea^teptate, prin surprindere; timp de cinci ani aceasta 
omenire a stat ingrozita. in fata spectacolului sinistru. 

Insa si dupa ce trecu vijelia, schimbarile ce le-a lasat nu au 
fost mai putin surprinzatoare : se prabusira imparatii, pe ale 
caror ruini s'au cladit tari noi, se intregira cele vechi: visuri 
care timp de secole pareau irealizabile, s'au prefacut dintr'odata 
in fealitate. S'ar parea ca insusi gandirea omeneasca sufere 
schimbari si transformari Insemnate, — de altfel e si natural, 
— vechile traditii nu mai corespund cu noua situatie de dupa 
razboi. 

Romania ofera un bun exemplu al acestor transformari. 
Nu este nevoie a ma opri asupra acestor schimbari, ele fxind 
bine cunoscute celor ce vor ceti aceste randuri. Exista iiMa o 
consecinta a razboiului mondial, care nu e inca bine cunoscuta 
publicului roman. 

Intregirea noastra teritoriala si nationala ?i-a manifestat 
urmarile ei pana la zeci de mii de kilometri, aducand la Tara- 
Mama nu numai copii asupriti din jurul granitelor ei ci si pe 
acei rasleti din cele mai departate parti ale globului. 

Foarte putini sunt aceia, care stiu ca peste mari si tari se 
gasesc azi colonii de Romani in numar mare; aceia, care au auzit 



8 "ROMANII IN AMERICA" 

despre aceasta, au cuno^tinte mai mult sau mai putin vagi de- 
spre locurile pe uiide sunt stabilite aceste colonii, modul lor de 
trai, ocupatiile lor, tendintele lor, asezaminte, etc. 

Se stie in Tara ca am avea o colonie romaneasca in Ame- 
rica, insa cunostintele multora se opresc aci si de aceia in capi- 
tolele uiTnatoare voi cauta sa dau, in rezumat, cateva amanunte 
despre Romanii din America. 

Fara a fi fost in America este foarte greu, — daca nu 
imposibil, — ca cineva sa-si dea seama de proportiile acestui 
continent, sau mai bine zis acestor doua continente. Cata lume 
stie ca dela New York la San-Francisco, pentru a traversa Sta- 
tele Unite dela o coasta la cealalta, sa calatoreste neintrerupt 6 
zile si 6 nopti cu trenul, care merge in medie cu 80km pe ora?! 
Cata lume in Romania stie ca dela New York la Rio de Janeiro, 
Metropola Americei de Sud, se fac 15 zile cu vaporul?! lata 
cat de vaga apare expresia "Romanii din America" pentru cine 
stie ca in Statele Sud Americane sunt Romani in numar con- 
siderabil, cu ziare, societati, etc. si ca acesti Romani au mu^t mai 
putine relatii cu fratii lor din Statele Unite ale Americei de 
Nord si Canada, decat acestia din urma cu cei din Tara. 

Pana inaintea razboiului, afara de Romanii din tarile ve- 
cine, — Austro-Ungaria si Rusia, — Romanii de sub jugul a 
doua imparatii mult mai puternice decat Tara noastra si deci 
pe care noi nu-i puteam mult ajuta, expresia "Romanii in strai- 
natate" sugera ori cei din Macedonia, — care parte din ei se 
desnationalizeaza pe cand altii se stabilesc la noi, fiind recu- 
noscuti cetateni, — ori Romanii din tarile occidentale: studenti, 
oameni de afaceri si vizitatori sau escursionisti. Acestia for- 
mau "Romanii In strainatate", iar sederea lor in tarile apusene 
dura eel mult cati-va ani, lasand pe urma lor eel mult amintiri. 

Azi cand Romania se gaseste din nou in vechile granite 
cantate de poeti si visate de fostii domnitori, expresia "Romanii 
in tari straine" nu mai are acelas Inteles ca acuma 8 ani. 

Daca Romanii din Apusul Europei nu au lasat pe uiTna lor 
asezaminte sau institutii care sa aminteasca generatiilor viitoare 
trecerea sau sederea lor prin acele tari, nu tot astfel se poate 
spune de Romanii de peste Ocean, cei din Statele Unite si Cana- 



"ROMANII SI EMIGRAREA" 9 

da. Pe timpul pribegiei noastre In 1917 — 1918, din initiativa 
Guvernului au inceput sa apara, in sp>ecial in Franta, societati 
romanesti si publicatii al caror scop principal era de a infoiTna 
marile Puteri de sacrificiile facute de Romania si motivele, care 
au determinat-o sa arunce tot in cumpana; cu ani de zile ina- 
intea rasboiului, atunci cand nimeni in lume nu banuia o ase- 
menea catastrofa, la zeci de mii de kilometri departare de plaiu- 
rile Carpatilor, "peste mari si tari" apareau ziare si reviste ro- 
manesti, existau societati fondate de emigrantii romani in Sta- 
tele Unite. 

Emigrarea Romanilor! lata o chestiune paradoxala inainte 
de 1919, — de altfel cu drept cuvant, fiindca Romanul din Re- 
gat nu se departaza de locul sau natal, — dar care azi intra in 
domeniul certitudinilor si a carei importanta nu va intarzia sa 
fie considerate. 

Nu exista alt loc pe suprafata globului, in afara de hotarele 
regatului, — in care Romanii, cetateni ai Tarei, sa fie in mai 
mare numar, nu exista in nici o alta tara un grup mai mare 
de Romani, care sa-si pastreze mai bine caracterul lor national, 
ciedinta lor, obiceiurile, etc., sau in care o colonie romaneasca 
sa se fi manifestat mai mult din punct de vedere national ca in 
America de Nord, — Statele Unite si Canada. Tin dela ince- 
put. sa fac aceasta diferenta, fiindca in Romania aceste doua 
state sunt de multe ori privite ca unul si acelas. In realitate insa 
ce mare diferenta! Emigrantii romani, desi aproape toti 
din aceias tara, ca sa nu zic din acelas sat, — desi toti s'au 
exilat manati de aceleasi nevoi, cu aceias tendinta si speranta, 
desi aproape toti au acelas punct de destinatie, odata debarcati 
apuca pe drumuri diferite! 

,Cei mai multi se indreapta spre centrele romanesti din 
Statele Unite ale Americei de Nord, iar altii, mai putini la nu- 
mar, tree in Canada, stat ce apartine Marii Britanii; — cu alte 
cuvinte se stabilesc in doua state diferite. Cand insa vom stu- 
dia mai deaproape pe unii si pe altii se va vedea ca decsebirea 
nu se opreste numai aci. 

Ce i-a facut pe acesti oameni simpli, majorj'catea tarani, — 
sa-si lase satele lor, rudele lor, unii chiar nevestele si copii, pen- 



10 "ROMANII IN AMERICA" 

tru a se opri la zeci de mil de kilometri distanta de locul de 
unde au plecat? Un studiu amanuntit al acestor cauze, sau 
motive, este el insusi o problema, care ar putea face obiectul 
unui intreg- volum si cum nu aceasta este tenamta acestei carti, 
ma voi margini a aminti numai motivele; voi enumara in 
treacat capitolele, care ar putea figura intr'o lucrare asupra 
"Emigrarei Romanilor". 

Fara indoiala ca principala cauza a fost situatia economica 
din fosta imparatie Austro-Ungara, din provinciile romanesti de 
peste Carpati, si din care au plecat 90% din emig-ranti. Pe 
langa persecutiile, judecatile si inchisorile ce le aveau de suferit 
Romanii din Transilvania, Banat, Crisana, etc., mai era si impo- 
sibilitatea de a-si agonisi traiul: in special Romanii din muntii 
Bihorului, cum si populatia taraneasca de pe langa hotarele ac- 
tualei Ung-arii erau dusi la disperare. In aceste tinuturi, marea 
majoritatea a pamanturilor erau stapanite de nobilimea maghia- 
ra, cati-va aveau mici proprietati, iar restul nimic, nici o palma 
de loc. Bietii oameni erau deci nevoiti sa lucreze pentru "boerul" 
ungur, dar in acest caz nu puteau s'o faca de cat in timpul lu- 
nilor de vara: la secerat si treeratul bucatelor. Erau asa de pu- 
tin platiti ca odata cu terminarea lucrarii-or dela camp se vedeau 
siliti sa moara de foame pana la anul viitor! Si in aceasta si- 
tuatie nu erau numai Romanii din aceste tinuturi ardelene, ci 
insusi Ungurii si Sasii: ca proba a acestui adevar e ca in State- 
le Unite traesc un numar mare de Unguri si Sasi ce s'au expa- 
triat din aceleasi parti. 

Ce puteau face Romanii, care la eel mai mic protest erau 
aruncati in inchisoare, daca nu li se aplica o pedeapsa mai su- 
mara? Trebuiau sa-si caute painea in alte parti. 

In acelas timp incepuse marele avant al industriei si desvol- 
tarei State^or Unite, tara cu o intindere cat a Europei, a carei 
populatie azi abia este sase zecimi din aceia a vechiului conti- 
nent; se simtea deci lipsa de brate pentru lucrarile grele, care 
nu reclamau o pregatire speciala, si pentru a obtine aceasta 
munca pe un pret cat mai redus, apar in Rasaritul Europei 
agentii de emigrare: in Polonia, Austro-Ungaria, etc. Desi fa- 
gaduelile ag-entilor, — care incercau sa induplece pe cei nevoia§i 



"ROMANII SI EMIGRAREA" 11 

sa semneze contractele lor, — nu corespundeau cu realitatea, 
propunerea in sine oferea o ultima scapare pentru Romanii, 
care pe pamantul lor din mosi stramosi nu erau lasati nici sa 
moara, nici sa traiasca. 

La inceput a fost mai greu caci Romanul se indupleca a 
nevoie sa "se piarda prin strainatati", dar a fost deajuns ca pri- 
mii plecati sa inceapa a trimite ajutoare celor lasati acasa si 
sa le scrie vesti ca ie merge bine; — exemplul a fost urmat de 
altii mult mai numerosi. 

Plata ce li se of era era relativ foarte redusa; aveau insa 
avantajul ca de unde mai inainte acesti emigranti, la ei acasa, 
lancezeau cea mai mare parte a anului fara a putea castiga un 
ban, odata ajunsi in America puteau gasi ori cand de lucru, pe 
un pret, care nu numai ca le da posibilitatea sa traiasca eel 
putin traiul de acasa, dar mai ales sa si agoniseasca, caci si in 
timpurile noiTnale dolarul american era aproape de cinci ori 
mai mare decat coroana austro-ungara. 

Din aceste economii puteau trimite acasa fie pentru a in- 
dulci traiul ce^or lasati, ori ca mai tarziu sa poata cumpara o 
palma de loc, din produsele careia sa-si asigure restul zilelor. 
Multi dintre cei emigrati in America, fosti cetateni ai fostei 
Austro-Ungarii, in special elementele tinere au plecat pentru 
a scapa din "catanie"; pentru Roman a jura credinta unui re- 
ge, care le-a cotropit tara, si supunere legilor lui, care in inte- 
lepciunea lor il lasau pe drumuri, a fost totdeauna o tortura si 
in consecinta a cautat prin orice mijloace sa scape de serviciul 
militar. 

alta cauza importanta este ca, acum S5 de ani, — la 
inceputui emigrarei romanesti, — statu^ Canida acorda pamant 
gratuit pentru a favoriza colonizarea. Putea fi vre-o masura 
mai ispititoare decat aceasta? Li se of era Romanilor tocmai 
ceia ce nu putea avea acasa la ei! Si sa nu mai amintesc ca 
pentru asemenea calatori, bucurosi sa "treaca apa" pe punte 
(in clasa Ill-a), drumul nu era cu mult mai mare ca 300 de 
coroane, necerandu-li se pasaport, ori alte formalitati. 

Primii emigranti au fost oamenii mai in varsta, cari au 
plecat singuri sau eel mult cu aHi doi, trei tovarasi; numai dela 



12 "ROMANII IN AMERICA" 

1900 emig-rantii nostri au inceput a porni in grupuri mai nu- 
meroase, iar unii din ei aducandu-si sotiile si copii. 

Pana la inceputul rasboiului aproape toti emigrantii romani 
din Austro-Ungaria treceau in Germania, imbarcandu-se pentru 
America in cele doua mari porturi geiTnane; Hamburg si Bre- 
ma; numai dupa rasboiul mondial acei dintre emigranti ce se 
inapoiau pe la vetrele lor, s'au folosit de drumul pe la Sudul 
Europei, prin Mediterana. 

Odata imbarcati 95% din acesti emigranti se Indreptau spre 
marele port, — inima Statelor Unite — New York. Foarte pu- 
tini erau aceia, care sa debarce in ce^elalte porturi importante 
de pe coasta Oceanului Atlantic, cum sunt Philadelphia, Balti- 
more ori Quebec in Canada. Cati-va dintre acei, care isi aveau 
destinatia pentru Canada, debarcau la Halifax in Nova-Scotia. 

Odata ajunsi toti trebuiau sa treaca prin carantina; cum 
marea majoritate treceau prin New York, aproape orice emi- 
grant pastreaza Inca o cat de mica amintire despre sederea in 
"Ellis Island", — insula dela intrarea portului New York, unde 
este debarcat orice emigrant, de orice nationalitate ar fi el, 
supus examenului medical, daca stie eel putin sa scrie si sa 
citeasca limba materna si alte formalitati, impuse de legile 
emigrarei, care pana in anul 1921 erau mult mai usor de inde- 
plinit. 

Dupa aceste examinari, care durau eel mult 2 sau 3 zile, 
emigrantii erau imbarcati pe vase-plute (ferry-boat) si in cate- 
va minute depusi in New York, pe adevaratul pamant al liber- 
tatei, pamantul tarii in care emigrantii romani isi pusesera toate 
sperantele pentru o viata mai buna, cati-va din ei cu visuri de 
aventuri, dar cei mai multi multumiti ca pot rasufla liberi si 
ca aci vor putea agonisi mijloacele spre a-si rascumpara da- 
toriile lasate acasa. 

In mod general insa orasul New York, din punctul nostru 
de vedere poate fi privit ca o raspantie pentruca, in afara de 
foarte micul numar de Romani, care au ramas in acest oras 
imens, toti ceilalti chiar de aci au pornit pe doua drumuri di- 
ferite. Unii s'au indreptat catre Nord, trecand in Canada, pe 
Cand majoritatea au ramas in Statele Unite. 



"ROMANII SI EMIGRAEEA' 13 

Nu trebuie pierdut din vedere ca emigrarea s'a efectuat 
treptat, timp de ani de zile, ca aceasta despartire a Romanilor 
emigranti isi are si ea ratiunea ei; motivele le vom vedea in 
capitolele urmatoare, dar deocamdata ma marginesc a mentiona 
ca primii emigranti s'au oprit in Canada si numai in anii din 
urma acestia au inceput a veni in numar mai mare in Statele 
Unite. 

Cititorul de sigur ca se va mira de ce pana acum nu am 
cautat sa raspund la o intrebare, care se pune dela sine: Care 
este numarul emigrantilor romani din America de Nord? 

Cat s'ar parea de simpla, sau de naturala, pe atat aceasta 
intrebare e greii de raspuns cu oarecare exactitudine; si moti- 
vele sunt mai multe. Inainte de 1900 numarul Romanilor era 
asa de mic in cat autoritatile de emigrare — atat cele din Ca- 
nada cat si cele din Statele Unite, — nu aveau pentru ei o co- 
loana speciala ci li treceau la "Din alte tari". Numai in ultimii 
doi ani ai veacului trecut Romanii au inceput a fi inregistrati ca 
natiune, tinandu-se seama de numarul br. S'ar parea deci ca 
pentru un sfert de seed eel putin am putea sti precis numarul 
emigrantilor nostri consultand statisticile birourilor de emigrare. 
In adevar asta ar fi foarte usor si cat se poate de exact daca 
toti emigrantii romani ar fi venit ca cetateni ai Romaniei. 

Cand am enumarat cauzele, care au deteiTninat emigrarea 
Rom.anilor am aratat ca numarul eel mare de emigranti provine 
din diferitele tinuturi ale fostei Austro-Ungarii. Ori se Inte- 
lege ca toti acesti emigranti ori aveau pasapoarte unguresti sau 
austriace, ori au declarat ca vin din acea tara si deci autorita- 
tile americane i-au trecut drept supusi austro-ungari ; in 
consecinta in rapoartele statistice gasim emigranti veniti din 
Austria si Ungaria, dar cine poate sti cu exactitate cati din 
acestia erau Romani? 

Recensamantul federal al Statelor Unite arata ca in 1921 
numaru^ cetatenilor Romani se urea la 102,823; in aceasta cifra 
nu sunt cuprinsi Romanii, care au devenit cetateni Americani 
si mai ales Evreii-Romani, cam 75.000 la numar. Acestia 
din urma mai toti sunt americanizati, obtinand avantagiile 
necesare exercitarii diferitelor lor intreprinderi comerciale, insa 



14 "ROMANII IN AMERICA" 

majoritatea pastreaza ce^e mai bune sentimente fata de tara 
noastra. Am putea deci afinna ca la sfarsitul anului 1921 s'ar 
afla in Statele Unite aproxiniativ 180,000 de supusi Romani si 
fosti Romani, care insa sunt legati de tara prin rudeniile lor 
ramase acob. 

Toti au emigrat cam in decurs de 25 de ani, numarul eel 
mai considerabil fiind intre 1906 — 1907. A^aturatele cifre, 
extrase din statisticele oficiale ale Ministerului Muncei Ameri- 
can, contin informatiuni interesante pentru cei ce se intere- 
seaza mai de aproape de chestiunea emigrarei Romanilor in 
America. 

Odata cu izbucnirea razboiului mondial in 1914, emigrarea a 
incetat cu totul pana la 1919, cand lichidarea imperiului Austro- 
Ungar, le-a dat putinta emigrantilor nostri sa se repatrieze cu 
pasapoarte romanesti. Considerand faptul ca intre anii 1919 
si 1920 s'a eliberat cam 50,000 de pasapoarte romanesti, am 
putea spune ca la inceputul anului 1919 numarul Romanilor 
din Statele Unite se apropia de 230,000. 

Datorita conditiilor si avantagiilor actuale din Tara, este 
clar ca nici odata nu vom mai ajunge aceasta cifra, insa tinand 
seama de proportia dintre ce vin si cei ce se repatriaza, pu- 
tem fi siguri ca numarul emigrantilor Romani in Statele Unite 
va fluctua in jurul cifrei de 180,000; asa spre exemplu in tabelele 
alaturate se poate vedea ca in 1920 au parasit Statele Unite 
20.418 pe cand in 1921 au fost admisi in aceias tara 16,057 emi- 
granti romani (cifra trebuie primita sub rezerva pentru ca o 
suma de refugiati evrei, rusi si ucranieni, care au scapat de 
teroarea bolcevista, au intrat in Statele Unite cu pasapoarte ro- 
manesti, eliberate de autoritati^e noastre in dorinta de a-i scapa 
de rigorile campurilor de concentrare.) 

Ca sa intrebuintez o expresie familiara: "de bine, de rau", 
am ajuns sa dau o cifra aproximativa a Romanilor din Statele 
Unite; cat priveste insa numarul emigrantilor din Canada, com- 
plicatiile sunt mai mari si mai diferite: intinderea acestei tari, 
localitatile ei imprastiate, — unele la departari mari de calea 
ferata, — locuitorii stransi in grupuri mici uitate de lume, le- 
:^ile tarei, care prevad ca, la trei ani dupa ce s'a stabilit in 



'ROMANII SI EMIGRAREA" 



15 



Fluctuatiunile Populatiunei Romanesti in Statele Unite Consi- 

derand Numarul Celor Admisi sau Plecati in Cursul 

Anului fiscal 30 lunie 1920—1921. 



Z 

< 


Admisi 


P ! e c a t i 


Crestere (X) 
sau 
Descre§tere ( — ) 


03 ::=! 

in O 




TOITAL 


S 0) 


Emigranti 
stabiliti- 


TOTAL 


1920 


1,890 


^ 132 


2,022 


21,506 


934 


22,440 


— 20,418 


1921 


25.817 


206 


26,023 


9,297 


669 


9,066 


X 16,057 



Romanii (considerati ca natiune), care au emigrat in Statele 
Unite dela 30 lunie i899 pana la 30 lunie 1921. 



1899 99 

1900 398 

1901 761 

1902 2,033 

1903 4.740 

1904 4-364 

1905 7,81S 

1906 11,425 



1907 19,200 

1908 9,629 

1,909 8,041 

1910 14,199 

1911 5,311 

1912 8.329 

1,913 13,451 

1914 24,070 



1915 1,200 

1916 953 

1917 522 

1918 155 

(1919 89 

1920 898 

1921 5,925 



TOTAL 143,607 



NOTA. — Ministerul Muncei American nu poseda cifre, referitoare la 
admiterea strainilor in Statele Unite, inainte de 1 lulie 1899. 

Romanii (considerati ca natiune), care au plecat din Statele 
Unite dela 3o' lunie 1908 pana la 30 lunie 1921. 

1908 5,264 

1909 1,352 

1910 1.834 

1911 5,230 

1912 5,824 

1913 3,156 

1914 3,837 



1915 


899 


1916 


138 


1917 


61 


1918 


61 


1919 


60 


1920 


21,490 


1921 


8,603 



TOTAL 57,809 

>jOTA. — Nu exista statistici aratand numarul Roixnanilor plecati 
inainte de 1 lulie 1908. 



16 



"ROMANII SI EMIGRAREA" 



O 

> 



St I 

fc en 

Ui c-t- 






P fl3< 



Ja C 



O c 



50 P 



?0 

o 



c: 
> 






1,606 



6,459 



7,155 



62,491 



114.847 



113,390 



7,196 



9,310 



7,087 



172,989 



206,011 



177,156 



4,437 1163,703 



4,476 



4,384 



153,540 



193,460 



5,228 j 85,526 



1,590 



89.338 



2,145 '122,944 



2.522 76,928 



1,997 ! 93,028 



2,155 
4,032 



117,580 
143.321 



481 


9,296 


90 


2,020 


m 


401 


59 


8 


19 


27 



1,890 



84 



25,817 7,702 



111,990 



111,598 



144,992 



82,383 



80,953 



KM 



1899 



1900 
1901 
1902 



1903 



1904 



1905 



1906 



1907 



1908 



135,793 



82,129 



85,854 



137,245 



134,831 



9.215 



53 



26 



268 



1911 



1912 



1913 



1914 



1915 



1916 
1917 



1918 



1919 



4,947 



o 
o 
'to 

o 



^^ 



CO 
00 

en 



1920 
1921 



O 
>> 



trt- 

d 

3 



O CO 



CO I J 

^" H 

l__L 

,Q 

JO f 

la 
1^ 



3 

5' 

> 

in 



"ROMANII IN AMERICA" 17 

Canada, ori cine poate exercita toate drepturile si se bucura 
de toate privilegiile cetateniei canadiene, I'elul de ocupatie al 
emigrantilor nostri din acele parti, toate acestea fac aproape 
imposibila enuntarea unei cifre chiar aproximative. Ma vol 
marg-ini deci a accepta cifrele mentionate intr'un raport oficial 
romanesc, datat din lulie 1920, in care se spune ca in Canada 
ar fi cam 30,000 Romani amestecati cii Ruteni din tinuturile 
bucovinene, iar Evrei-Romani, sau veniti din Romania, circa 
40,000. Un total de 70,000, care e tot asa de exact ca si sume- 
le partiale din care e compus! Dupa atatea aproximatii in 
discutia numarului Romanilor din America, — cetitorul ar dori 
sa af e cu oare care certitudine eel putin cu ce se ocupa acestia. 

Am urmarit pe emigranti pe vapor, examenul lor de catre 
autoritatile americane, pana la debarcarea lor in New York, pe 
pamantul Americei, in fata caselor cu 35 de etaje, al caror 
acoperis pare ca s'ar pierde in albastrul cerului si la poalele 
carora misuna zi si noapte un neobosit furnicar de lume aduna- 
ta din toate colturile pamantului, carute, carucioare, automobile, 
camioane, trenuri electrice ce merg pe deasupra strazi^or, toate 
facand un zgomot asurzitor ce e din cand in cand interceptat 
de sirena vre-unui vapor ce intra sau pleaca din port. Pana sa-si 
vina in fire bietul nostru Roman, plecat dela tara, dela coarnele 
plugului, am discutat numarul probabil al emigrantilor romani 
din Statele Unite si Canada. Sa revenim insa la ei! 

Odata desmeticiti si dupa ce au putut lua contact cu noua 
lume in care au intrat, e natural ca ochii imigrantului incep 
sa alunece pe persoane^e din apropiere. ruda sau un con- 
satean, care e de mai mult timp in America si care a venit sa-1 
intampine il ia in primire cu "bine ai venit frate. . .", il ajuta 
cu bagajul, care de multe ori se margineste la desagii stramo- 
sesti, si, in care bietul om a infundat tot ce credea ca i-ar putea 
fi de vre-un folos in departarile catre care pornea. 

Unii dintre emigrantii romani au fost ademeniti de catre 
companiile de emigrare de a veni in America, agentul lor ii 
astepta In New York la debarcader si apoi, — dupa ce a format 
din ei un grup de 5 — 10, — ii expediaza in interior. 

Desmeticeala, imediat dupa debarcare, este insa numai o 
iluzie, caci cum poate fi un om, care nu intelege un cuvant din 



18 '^ROMANII IN AMERICA" 

cele ce se vorbesc in jurul lui, care e aiurit in fata unor cladiri 
colosale ce se chiama gari, desi nu se aude flueratul locomoti- 
vei, nu se vede f um, iar inauntru o lume imensa . . . Unii vin, 
iar altii coboara sub pamant pe niste scari si numai reapar; 
cum poate fi numit un om, care nu se poate intelege cu nici 
unul din sirul de lume grabita, ce se perinda pe langa el? 

In special in New York nimeni nu se mira cand vede cate 
un grup de emigrant!, fiecare avand legat de un nasture dela 
haina un bilet alb, pe care e scris numele, tara din care vine si 
localitatea unde pleaca, adresa complecta asa ca la ghiseu, la 
gara, numai arata biletul si intinde banii ce-i are. Din acestia, 
amploiatul, care-i elibereaza biletul, isi retine cestui. 

Aci e adevarata raspantie, unde unii se indreapta catre 
interiorul Statelor Unite, iar altii pornesc spre Nord. 

Sa ne luam deci si noi un bilet de tren si sa pornim cu un 
grup de emigrant! romani, ce merg in Canada, tocmai in Wes- 
tul intinsei provincii. 



Romanii in Canada. 



CANADA ESTE o tara ce s'a desvoltat de mai putin de un 
secol: in orasele mari se gasesc case inalte, zidite dupa 
stilul celor din Statele Unite, alaturi de casute mici de pe vre- 
mea cand provincia era o colonie franceza; in centrele impor- 
tante nu lipseste nici un amanunt al comfortului modern, pe 
cand ^a distante nu tocmai mari de aceste centre, peizajul nu e 
de ^oc diferit de eel "de tara" din Romania. 

Aceste aspecte asa de deosebite se datoresc insa mijloacelor 
de comunicatie: odata cu ele a venit si civilizatia moderna asa 
ca in partea estica populatia este cu mult mai densa, industria 
in floare pe cand cu cat ne indreptam spre Nord si West, cu 
cat ne indepartam de calea ferata principals, patrundem in re- 
giunile agricole, ajungand treptat la casutele de lemn ca ace- 
lea din satele noastre de munte, iar mai spre Nord nu se mai 
gasesc decat colibele Indienilor. 

Guvernul Marei Britanii, indata ce Guvernul francez a 
cedat "provincia nordica si fara importanta", care se cliiama 
Canada, a Inceput cO'^onizarea ei ; pana cand insa au prins Ro- 
manii de veste, districtele rasaritene erau deja colonizate, astfel 
ca e clar ca numarul eel mare de emigranti romani, deveniti 
colonisti canadieni si proprietari de mosii, sa gaseste in partea 
apuseana si centrul acestui intins teritoriu de sub stapanirea 
britanica. 

Marea societate de cai ferate "Canadian Pacific", impre- 
una cu agentiile de emigrare aduceau pe noii veniti prin aceste 
tinuturi pentru a se stabili de-alungul caii ferate. Desi Roma- 
nii au inceput a sosi Inca din 1890, putini au fost cei cu noroc 
ca sa capete pamant in imediata apropiere a drumului de fier. 

Emigrantii aveau dreptul a-si alege dupa plac o bucata de 
intindere aproximativa de 80 hectare, plateau o taxa de 50 lei 
si fSra alte formal! itati se vedeau stapani pe vecie pe pamAntul 



20 "ROMANII IN AMERICA" 

ce-si alesesera, atata timp cat nu se forma o comunitate nu 
aveau de platit nici o taxa. 

Putea fi ceva mai atragator pentru bietii oameni, care la 
ei acasa erau tinuti in iobagie fara a avea putinta de a capata 
eel putin iin pogon de loc! Bucuria si fericirea emigrantuliii 
nostra era insa de scurta durata: veniti cu capital mic sau 
aproape de loc, s'au vazut proprietari de pamant, dar numai atat. 
Nici casa, nici loc de gradina, nici sat de unde sa-si gaseasca 
cele trebuincioase, care toate costau bani. Pamantul nu mai 
fusese lucrat si numai foarte putini au avut banii necesari cu 
ce sa-si cumpere o vita de munca. In multe locuri bietul om a 
trebuit sa-si despadureasca locul, sa-si cladeasca o coliba sau 
bordei, trecand prin toate greutati^e si nevoile aceluia, care isi 
ridica gospodaria incepand dela "sapa de lemn". 

Unii au putut obtine, pe credit dela companiile canadiene, 
cele mai necesare unelte de plugarie, numai putini insa aveau 
cate vaca sau un cal, asa ca sa nu se para exagerat daca unii 
din acesti emigranti romani, — de altfel ca si alte nationalitati, 
— alaturi de vita imprumutata dela vecin, a tras si el in plu^ 
pentru a-si desfunda un loc de gradina in care sa po:ita creste 
■0 leguma. 

Recemnarea si energia, cu care Romanii au indurat nevoile 
si mizeriile acestor inceputuri nu este decat dovada netagaduita 
a disperarei de care erau cuprinsi atunci cand s'au hotarat sa se 
desparta de vatra lor. 

Emigrantii romani au dus aci timp de cati-va ani o viata 
primitiva: inchipuiti-va oameni, care desi aveau pamant, nu 
aveau nimic altceva, nici macar o fantana, din care sa-si scoata 
apa de baut. 

Cei mai norocosi au putut obtine teren de-alungul liniei 
"Canadian Pacific" pe masura ce aceasta linie inainta prin sal- 
bataciile apusului, catre Oceanul Pacific. Indata ce bietul om 
a putut avea o gaina, un ou, sau produsele muncei lui, greutatile 
inca nu erau terminate, fiindca nu avea unde sa le desfaca. 

Si apoi la ce bun sa le schimbe pe bani; moneda nu avea 
nici valoare in aceste locuri patriarchale. Emigrantului ii 
trebuiau O' suma de lucruri, unelte, etc., asa ca ceiace putea 



"ROMANII IN CANADA" 21 

desface il schimba pentru cele de cure avea nevoie. La ince- 
put acesti emigranti trebuiau sa-si desfaca produsele pe ce 
puteau capata pe ele; insa treptat lucrurile incep sa se schimbe. 

Pamantul virgin al Canadei este renumit prin bogatia lui 
si acesti emigranti oteliti de nevoile suferite, au inceput a-si 
vedea roadele mimcei lor. Dupa primii ani in bordee si lipsa, 
si-a cladit omul casa, si-a plantat livada, magazii pentru bucate, 
grajduri si cotete, iar sub supravegherea guvernului Canadian a 
inceput sa-si introduca uneHele si instalitiile agriculturei mo- 
derne. Era constrans sa intrebuinteze masinarii si unelte per- 
fectionate pentru ca, desi avea aproape o mosioara, aceasta tre- 
buia sa fie lucrata de el si familia lui. Bratele de munca nu se 
puteau gasi decat printre emigrantii, care ajungeau fara nici 
un ban si care, pentru a agonisi ceva, munceau pe la altii in timp 
ce familia lui lucra cat putea spre a se sustine din produsele 
locului cumparat. 

Incetul cu incetul emigrantul roman, gratie energiei si 
muncei neobosite, s'a vazut cu imobiie, magazii pentru unelte, 
instalatii moderne si ... in Tara, cand pornea cu nevasta Ja 
targ, omul mergea inainte, iar cam la vre-o zece pasi in urma 
venea mai incet femeia: pe cand azi multi din acesti emigranti 
din Canada nierg "la oras" in automobil, iar nevasta sta alaturi 
de el! De unde venisera cu aproape nimica, azi averea cator- 
va din acesti colonisti romani se ridica la peste 20,000 de dolari 
numai prin munca lor si au tot dreptul sa fie foarte mandri de 
de avutul agonisit. 

Multi dintre ei insa nu au fost asa de norocosi in a putea 
cumpara pamant in imediata apropiere a liniei ferate; celor 
care au sosit in anii din urma li s'au dat locuri la distante mari 
de drumu^ de fier astfel ca pe langa lupta cu nevoile, trebuia 
sa mai lupte si pentru prelungirea sau ramif icarea linei ferate 
pana la vre-un punct mai apropiat. In general acestia progre- 
seaza mult mai incet, f iind oarecum izolati de restul lumei si 
pi'in faptul ca trebuie sa faca drumuri de aproape o suta de 
Idlometri pana la orasul unde sa-si desfaca produsele. 

BRITISH COLUMBIA este provincia cea mai de West a 
Canadei, marginindu-se cu Oceanu^. Pacific. Acest districi; este 



22 "ROMANII IN AMERICA" 

5ntretaiat in toate directiile de Muntii Stancosi ai Americei de 
Noid, altitudine mare si deci clima aspra. Agricultura nu 
poate fi in floare si aci se af a cam 2500 de Romani, majoritatea 
emigrati din Bucovina. 

Cati-va din ei se ociipa cu cresterea pomilor avand li- 
vezi intinse, cei mai multi insa sunt simpli lucratori cu ziua la 
intreprinderile industriale ca: mine de carbuni, fier si alte 
minerale, la cherestele si fabrici ce au la baza industria 
lemnului (fabrici de hartie, cutii de carton, lemn fasonat, etc.) 
— pe cand altii traiesc in paduri ocupandu-se cu taierea si ca- 
ratul ^emnelor. Din cauza climei si a departarei asa de mari de 
coasta Atlanticului numai putini din emigrantii nostri au ajuns 
pana in acest guvernamant. 

In provincia ALBERTA sunt insa cam la trei mii; unii lu- 
cratori in minele de carbuni dela Sud, in jurul localitatilor Mac- 
I^eod, Lethbridge, Neidpath, Taber si Fincastle. Alte cate-va 
sute sunt stabiliti tocmai in Nordul Albertei langa localitatea 
importanta Edmonton. Acest "langa" insa, variaza dela 50 — 
100 kilometri departare, iar clima e cu mult mai aspra decat 
in judetele noastre de munte pentruca in aceasta parte nu sunt 
obstacole, care sa stavileasca vanturile dela Nord. Doua con- 
ditii ce au facut ca acesti emigranti, desi se ocupa cu agricul- 
tural, sa progreseze mult mai incet si in acelas timp sa ramana 
izolati, pastrandu-si foarte bine caracterul lor romanesc. Ma- 
joritatea sunt emigranti din Bucovina si harnicia lor este pro- 
verbiala si la noi in Tara. Boian este aproape o localitate com- 
plect romaneasca, bacanul, morarul, oficiul postal, sunt tinute 
de Romani. Din cauza ca Edmonton e asa de departe. emi- 
grantii il viziteaza odata sau de doua ori pe an si deci industria 
casnica e in floare, femeile ocupandu-se foarte mult cu tesutul. 

Cel mai mare numar de emigranti romani, care se ocupa cu 
cultura pamantului, este fara Indoiala in provincia Saskatchewan; 
situata aproape in mijlocul Canadei, pamantul ei foarte ma- 
nos pentru ca desi nu sunt dealuri mari, inainte de venirea co- 
lonistilor de toate natiile si printre care au fost si Romanii, 
aceast? provincie era un codru nesfarsit. 



"ROMANII !N CANADA" 23 

Cred ca aci este locul a atrage atentia cititorului ca atunci 
cand se vorbeste de coloni§ti si emigranti sa nu se intet'eaga ca 
Romanii sunt majoritatea sau singuri in asemenea conditii. 

Romanii reprezinta numai un mic numar — poate eel mai 
mic, — pe cand toate natiunile europene sunt reprezentate aci 
prin colonistii si emigrantii lor; tari ca Norvegia, care nu au 
vre-o importanta agricola, inca isi au emigrantii lor in Canada 
si e interesant de stiut ca acestia sunt printre fennierii cu vaza 
si elemente bune ale colonizarei. 

Din cauza ca nu exista un recensamant oficial, ma voiu 
margini a reda si eu cifrele, care se par mai aproape de adevar 
si care sustin ca in provincia Saskatchewan, Romanii s'ar gasi 
In numar de aproape 20,000. In ordinea importantei numerice, 
districtele din care au emigrat, sunt urmatoarele: din Romania, 

— in special Oltenia si cei din Dobrogea, care nu au fost mul- 
tumiti de pamanturile ce li s'au dat dupa razboiul din 1877; 
vin apoi Transilvanenii de prin muntii Bihorului, Banatenii si 
in fine un numar oare care de Bucovineni. 

In Skatchewan Romanii sunt imprastiati in grupuri mici 

— de 6 — 10 familii, — printre celelalte natiuni; ii gasim asa 
in multe localitati. Cum am pornit dela West, apropiindu-ne 
mereu de coasta Atlanticului, Romani amestecati cu alte nea- 
muri, se gasesc in partea nordica a provinciei, de-alungul caiei 
ferate Saskatoon-Prince Albert, in localitatile : Hepburn, Arma, 
Rosthern si Leckford. 

Capitala provincei este orasul Regina, care poate fi conside- 
rat si centrul Romanilor din aceste locuri. Un numar nu toc- 
mai insemnat de emigranti lucreaza la uzinele din apropierea 
orasului, cati-va din ei sunt negustori (macelari, brutari, ba- 
cani, etc.) si in special acestia au o situatie frumoasa. Sunt 
incurajati mult si de faptul ca majoritatea musteriilor lor sunt 
tot Romani, Sasi sau Unguri, veniti aci din aceleasi locuri cu 
patronul si cu ocazia cumparaturilor se mai intreaba unul pe 
altul si "ce mai vesti au de acasa"! 

In imprejurimile orasului Regina, cam la 80 km. la Nord 
se gasesc fiTimoase si insemnate centre romanesti. Asezati de- 
alungul unei cai ferate secundare, Romanii sunt in numar in- 



24 "ROMANII IN AMERICA" 

semnat in localitatile Southey, Oncree, Dysart si Lipton, cum 
si la Nord de acestea. 

Aproape fara exceptie se ocupa cu agricultura si sunt in- 
tr'o situatie materiala, care poate fi invidiata de fostii mosieri din 
Romania. 

Pe langa ca fermele lor pot fi date drept exemplu, fiind ve- 
niti de mult, au putut lucra primele 80 de pogoane si castiga 
banii necesari pentru a-si cumpara alte locuri de aceis intinde- 
re. Pe acestea nu le-au mai luat pe 50 de lei, ci a trebuit sa le 
cumpere, platind o suma initiala, iar restul in rate proportionale. 
Cati-va din acesti emigranti Romani au azi adevarate mosii, pe 
care le lucreaza cu tractoare, §i cele mai modeme masinarii; se 
bucura in general de o situatie materiala foarte buna desi, ca si 
agircultorii nostril din Romania, au si ei ani cand sufar din 
cauza secetei, ce bantuie cate odata aceasta provincie. 

Cam in Sudul si la mijlocul provinciei Saskatchewan, se 
gasesc colonii compacte de Romani, prin imprejurimile localita- 
tilor: Avonlea, Trinax, Pangman, Ogema, Viceroy, Readlyn, cum 
si la Sud de nodul de cai ferate Moose Jaw, pe langa orasele: 
Melaval, Limerick si Assiniobia. Acesti Romani sunt amostecati, 

— veniti din Dobrogea (Romani si Transivaneni) , Ardeleni, Ba- 
nateni si Bucovineni, — toti ocupandu-se cu agricultura si 
cresterea vitelor. 

Dupa cum am spus mai sus, aceste tinuturi au atras eel 
mai mare numar de Romani; in adevar. emigrantii nostri intrec 
10,000 in provincia MANITOBA. Aceasta, desi cam tot atat 
de intinsa cat si Saskatchewan, este cu mult mai putin papulata, 

— numai pe o adancime de aproximativ 200 mile dela granita 
Sudica, — restul fiind numai paduri si lacuri. 

Romanii, majoritatea bucovineni, se gasesc amestecati cu 
celelaHe natii, care se ocupa cu cultura pamantului. 

Un numar Insemnat sunt intrebuintati in diferlte uzine in- 
dustriale din jurul capitalei provinciei, Winnipeg; si in acest 
oras se gasesc negustori romani care-ti pot vinde branza de bur- 
duf, invelita in coaje de brad, pastrama si alte bunatati, ce 
s'ar crede ca nu se pot gasi decat la noi in tara ! 



"ROMANII IN CANADA" 25 

Cu cat ne apropiem insa de rasarit, cu atat desvoltarea 
economica a provinciilor este mai veche, iar Romanii, care au 
venit in Canada cam printre cele din urma natii, nu au mai 
gasit loturi oferite de guvern pentru colonizare. Nu le ranianea 
deci decat un singur drum deschis: acela de a se angaja ca lu- 
ci'atori in fabrici si mine. Aci se gasesc adevaratii emigranti, 
care tree Oceanul numai pentru cati-va ani, lucreaza pe unde 
pot, agonisesc cat pot si, cand li se pare ca au ajuns la o suma 
destul de buna, — se inapoiaza in Tara. 

Felul de ocupatie, tendintele si aspiratiile acestora se asea- 
mana foarte mult cu ce^e ale compatriotilor lor din Statele Uni- 
te, despre care voiu vorbi mai tarziu. Ma voiu margin! deci a 
aminti centrele mai importante si unde Romanii se gasesc in 
numar mai mare. 

Astfel in provincia ONTARIO se afla peste 1500 de Ro- 
mani si Ruteni, majoritatea veniti din Nordul Bucovinei. Gru- 
pul eel mai mare de Romani se gaseste in orasul Hamilton si 
imprejurimi, unde sunt si cate-va pravalii romanesti. In nu- 
mar mai mic ii mai gasim pe la stabilimentele industriale din 
Toi'onto si chiar Ottawa, unde este resedinta oficiala a guver- 
natorului Canadei. 

In provincia QUEBEC numarul Romanilor se apropie de 
eel din Ontario. Aproape toti sunt veniti din Bucovina si un 
mic numar din Maramures; fiind lucratori in uzine, centrul ro- 
manesc este orasul Montreal, cate-va ore cu trenul de granita 
Statelor Unite. Aci este resdinta Consulatului General Ro- 
man pentru Canada. 

Canada mai are inca trei provincii: New Brunswick, Nova 
Scotia si Newfoundland, insa acestea nu au atras pe emigrantii 
nostri, iar daca se vor fi gasind cati-va, numarul lor nu se ri- 
dica la o suta si sunt numai razleti. 



Blsericile romane^ti in Canada. 

DESIGUR Ca NU este un alt loc pe glob unde sa existe mai 
multe culte religioase ca in America de Nord, Canada si 
Statele Unite. Intreband odata pe un preot cam cate credinte sa 
fie in America de Nord, acesta mi-a marturisit ca nu stia nici el : 
pe langa ca se gasesc credinciosi, apartinand tuturor cultelor de 
pe glob, dar aproape in fiecare an mai ia fiinta, ca sa zic asa, 
'*un cult specific american", o variatie a unuia existent, nasco- 
cit de un "reformator". Atata timp cat credinta si practicile 
noului cult nu sunt anti-constitutionale sau contra legilor sta- 
tului, guvernul nu se amesteca, asa ca depinde de "reformator' 
sau "reformatoare", pentru a-si castiga adeptii. 

Vizitand orasele Nord-Americane, calatorul ramane in- 
mai-murit in fata numarului mare al bisericilor de tot felul, 
cum si mai a^es a frumusetei acestora. Si mirarea se transfor- 
ma in stupefactie cand i-se spune ca acestea au fost cladite si 
sunt Intretinute numai din si cu banii credinciosilor; statul sau 
municipalitatea nu contribue nici cu o centima. 

La noi se zice ca Romanul cum invata a ceti jurnalul isi 
pierde credinta. Se poate! Insa faptele nu se prea potrivesc. 
Fie ca indepartarea de acasa si de locurile unde si-au petrecut 
primii ani de viata i-au facut pe emigrantii nostri sa-si caute 
mangairea in Divinitate, fie ca ei s'au deprins sa citeasca ziarele 
intr'un alt mediu de cat ce^^ din Tara. 

Cand fie care natie isi avea casa sa de rugaciuni, Romanii 
nu puteau ramane mai pe jos; mosii si strabunicii lor au murit 
in batalie, aparand glia si credinta stramoseasca. In Tara de 
unde emigrasera majoritatea lor, erau perzecutati din cauza 
ca asupritorul vedea in religie un obstacol ce se opunea incer- 
carilor lui de desnationalizare. Aci insa nu le zicea nimeni ni- 
mic. Romanii ortodoxi, in special agricultorii din Canada, 
sunt veniti cu familiile: intre ei unii vin pe aceasta lume, pe 



"ROMANII IN CANADA" 27 

cand altii pleaca. Si nu era nimeni, care sa ingrijeasca de sufle- 
tul lor, care sa imparta Sfintele Taine in legea lor. In centrele, 
unde Romanii se gaseau in numar mai insemnat, aceasta lipsa 
devenea o necesitate si mai mare, fiind in acelas timp si cea 
mai nobila manifestare nationala. 

Sufletele, care au infruntat elcnientele naturii si au reusit 
ca in cati-va ani, pornind dela o viata primitiva, sa ajunga astazi 
la o situatie de invidiat de orice mosier roman, au pus mana 
dela mana si si-au cladit singuri locasuriie sfinte. Datorita 
intiativei, energiei si religiozitatei emigrantilor nostri se afla 
astazi in Canada 10 biserici romanesti: 7 ortodoxe 2 baptiste si 1 
sambeteana. Biserici ortodoxe sunt in localitatile : Boian 1 
(Alberta); in centrul coloniei Avonlea-Readlyn 2;laDysart una 
si doua in Regina (Saskatchewan) ; in Montreal (Quebec) una. 
Bierici baptiste sunt una in colonia Avonlea-Readlyn, iar cealai- 
ta in orasul Regina, unde este si biserica sambeteana. 

Ele au fost cladite de Romani, iar azi sunt intretinute tot 
de ei. Preotii, desi nu cate unul la fiecare biserica, sunt misio- 
nari, plecati din Tara, iar in Canada isi primesc salariul din 
colectele credinciosilor. 

,Este interesant de stiut ca singura manifestare nntionala 
a Romanilor din Canada, a fost cladirea acestor biserici prin 
locurile pe unde avem colonii compacte. Cauza principala este 
ca, desi continua a vorbi limba materna, desi mai pastreaza 
unele obiceiuri, totusi incetul cu incetul se desnationalizeaza. 

In special acei care se ocupa cu agricultura, posedand mo- 
sii, vite, imobile si masini agricole, nu mai intentioneaza sa se 
inapoieze in Romania. Sunt foarte putini aceia, care numai se 
gandesc la o astfel de posibilitate. Dupa ce si-a creiat omul o 
situatie, incepand aproape cu nimic, azi sa se desfaca de ea si 
sa se inapoieze in Tara spre a incepe din nou alta? E clar ca 
im! Acei, ce au facut-o sau o vor face, sunt dintre putinii ca- 
rora in Canada norocul nu le-a batut la use, sau cand le-a batut 
nu i-au deschis-o. Elementele model, cei cu vaza, nu se vor mai 
inapoia. Si sa nu-i criticam fiindca situatia mai are si alta 
infatisare. 

De ce s'ar desface de tot ce are aci pentru a se inapoia' in 
Romania; aci unde isi are casa lui, familia lui si poate si nepotii. 



28 "ROMANII IN AMERICA" 

Averea lui poate ca se evaluiaza la 20,000 — 30,000 dolari, chiar 
mai mult; daca ar vrea insa o vanza, in unele cazuii n'ar putea 
realiza pe ea decat 10,000 ! 

Si daca ar veni in Romania!? Unde ar putea gasi de van- 
zare 80 sau 160 de pogoane cu toata gospodaria lui si ce suma 
i-ar trebui ca sa o cumpere? 

In Canada, dupa trei ani de sedere continua acesti emi- 
granti devin cetateni canadieni, bucurandu-se de toate drepturile 
civile si politice, si mai ales de toata consideratiunea. 

Prin felul lui de ocupatie emigrantul roman e cu totul in- 
dependent: nu e obligat sa faca serviciu militar, e stapan abso- 
lut pe averea lui, de care nu se poate atinge nimeni, de mun- 
cit nu munceste asa mult ca plugarul din Romania, avand la 
indemana si folosindu-se de cele mai perfectionate masini agri- 
cole si, pe ^anga toate acestea, taxele reclamate de guvernul Ca- 
nadian dela fiecare fermier sunt nimica toata. 

Bine inteles ca cele spuse mai sus nu se refera numai la 
emigrantii romani, care azi au devenit colonisti canadieni, ci la 
colonistii tuturor natiilor ce se gasesc in provinciile agricole ale 
intinsului teritoriu. Cei din Ontario si Quebec, cei care sunt 
lucratori in uzine, stau aci intre 3 — 5 ani, dupa care se inapoiaza 
la vatra lor, Acestia in majoritate sunt veniti singuri, numai 
barbatii, si nu se incetatenesc. 

Am vazut ca un insemnat numar de colonisti romani sunt 
risipiti si amestecati printre colonistii de alte natii si spuneam 
ca acestia sunt desnationalizati treptat. Cauza principals este 
Ca daca cei batrani, — care au emigrat din diferitele tinuturi 
ale Romaniei de azi, — mai vorbesc romaneste, Hmba lor ma- 
terna, — copii lor o vorbesc numai cu parintii, — si asta 
e problematic, — insa nu o Invata in scoa^a. Instructiunea se 
preda in englezeste, fiindca guvernul Canadian are grija de a 
obliga pe colonistui emigrant sa-si trimita copilul la scoala. unde 
totul se invata in limba tarii. Guvernul Canadian imprumuta 
comunitatea pentru cladirea localului scoalei, insa amortizarea 
capitalului, intretinerea localului si salariul invatatorului sunt, 
prin lege, lasate in seama locuitorilor. care platesc o taxa pro- 
portionala. Pe langa ca in aceste scoli nu este pei-mis a se invata 



"ROMANII IN CANADA" 29 

vre-0 alta limba straina, ele se mai deosebesc de cele din Ro- 
mania prin faptul, ca religia nu se preda de loc; vorbesc de 
scolile primare dela tara, ace^ea ce sunt sub controlul departa- 
metului educatiei, care numai inspecteaza bunul mers al Inva- 
lamantului si metoadele intrebuintate, fara insa a subventiona 
aceste scoli. 

Cetitorul isi va pune intrebarea daca nu cum-va generatia 
tanara a Americei de Nord e formata din liberi cugetatori si 
oameni "fara Dumnezeu". Din contra: sunt desigur cu mult 
mai religiosi decat tinerii nostri, care invata religia in mod 
cbligatoriu din clasa intai primara pana in clasa Vll-a de liceu! 
Invatamantul religiei cade in sarcina preotu^ui sau pastorului 
din parochie. In America parintii isi trimit copii la "scoli!e de 
Duminica", ce functioneaza pe langa biserici si in care, sub di- 
rectiunea preotului, de obiceiu femei sau fete in mod gratuit si 
benevol invata pe copii rugaciunile obligatorii, biblia, noul si 
vechiul testament, catechismul, etc. 

Se intelege ca depinde de parinti ca sa-si trimita copii la 
**scoala de Duminica". Pe calea aceasta la noi in tara multi 
din copii ar ajunge oameni in varsta fara a sti macar "Tatal 
Nostru", in America de Nord insa, cei batrani tin foarte mult 
la religia sau cultul lor si pe seama acestora . . . prof ita cei 
mici, care trebuie sa mearga la scoli! Asa sa intampla cu En- 
glezii, — American! sau Canadieni, — ce fac insa strainii, cele- 
lalte natii ca: Rusi, Scandinavici, Francezi, Italieni sau Evrei? 

Acestia, pe langa astfel de scoli, unde se preda generatiei 
tinere religia, mai au si clase in care copii invata limba si isto- 
ria tarei lor. Nu le-am numit scoli pentruca lectiile se tin in 
sala vre unei societati, au loc in timpul liber al copiilor, iar 
de cele mai multe ori instructorul nu e platit! Exista si excep- 
tii, unde aceste clase sau scoli sunt creatia populatiei straine si 
invatatoru^. este platit de parintii, care tin ca limba lor sa fie 
invatata si de copii lor. 

Daca am insistat putin asupra acestui punct este ca Roma- 
nii din Canada nu au astfel de institutii sau asezaminte si ca 
vlastare^e romanesti, nascute in Canada, cunosc istoria A-*->gliei, 
ceva din cea a lumei, insa stiu foarte putin, daca nu de loc. 



30 



"ROMANII IN AMERICA" 




Biserica Ortodoxa Romana din Indiana Harbor, Indiana. 



"ROMANII IN CANADA" 31 

despre istoria patriei parintilor lui; unii invata cate-va vorbe 
romanesti acasa dela parinti, altii nici atat. 

Voi reveni mai tarziu asupra acestei chestiuni si atunci voi 
discuta cam ce s'ar putea face la noi in Romania pentru a nu 
ne dezinteresa si lasa in parasire cate-va zeci de mii de suflete 
romanesti care, — fara vre-un ajutor din afara, — si-au facut 
pe deplin datoria. Inainte de razboi majoritatea lor n'aveau la 
cine sa se adreseze, azi insa acest ajutor este pentru noi o da- 
torie nationala si nu ar trebui sa asteptam a ne-o implini numai 
dupa ce colonistii din America vor iesi din rezerva lor ca sa 
ne-o ceara! 



Romanii in Statele Unite. 



DUPa CE VIZITARaM coloniile romanesti din Canada, acum 
sa facem o pUmbare si prin centrele locuite de Romani in 
Statele Unite. 

Azi, primul lucru ce-1 ai de facut, este sa te abati pe la eel 
mai apropiat consulat american si sa intrebi daca "mai au vre- 
un loc liber", — ca la teatru! Nona lege a emigrarei in Statele 
Unite, — pusa in aplicare la 3 lunie 1921, — nu permite ca in 
ours de un an sa intre mai mult de 7,414 Romani; daca ai ne- 
ftansa sa fii al 7,415-ea, chiar ca vizitator, risci sa ai eel putin 
dificultati pentm a ti se aproba debarcarea. 

Odata ce ti-ai obtinut viza americana, pentru a nu avea de- 
ceptii, autorul isi ia indrazneala unui sfat confidential: nu te 
gandi sa iei cu D-ta vre-o sticla de tamaioasa sau riesling, pe 
care s'o sorbi unde-va in Statele Unite, aducandu-ti aniinte de 
tara. Daca ai apucat de ai luat-o, bea-o cu o zi inainte de a 
debarca, altfel ti-o vor confisca la vama. In Statele Unite nu 
se bea decat limonade, ceai, cafea, bere cu spuma multa si 0.5% 
alcool, ape minerale, medicinale si apa. Ca sa capeti un pahavut 
de vre-o bautura spirtoasa trebuie, ori sa fii din partea locului, 
ori foarte bine cunoscut fiindca e contra legilor Marei Republic]. 

Sa presupunem insa ca aceste "vami" au fost trecute cu 
bine si ca te vei opri la unul din marele hote^uri din New Yoi'k. 
Daca nu vorbesti englezeste nu face nimic; mai toate aceste lo- 
caluri mari nu si functionari cari stiu romaneste! 

De altfel nu e de mirare, caci dupa recensamantu^ amei'ican 
din 1920 numai in statul New York erau 40.053 de Romani si 
din ei peste 38,000 numai in orasul New York. S'ar parea ca 
in asemenea or^s te poti Intalni cu Romanii la fiecare nas, dar 
ce sunt 38,000 de Romani amestecati in cele 7,000,000 de sufle- 
te cari constituesc ponulatia New York-ului! 

Emigrantii Romani se p-asesc raspanditi in p->-unuri mai 
mari sau mai mici pe totata intinderea Statelor Unite. Ala- 



"ROMANII IN STATELE UNITE" 33 

turatele doua harti arata foarte c'ar modul cum sunt raspanditi 
in cele 49 de State ale Uniunei si e'.e mai sunt interesante prin 
faptul ca invedereaza cresterea numarul emigrantilor nostri in- 
tie anii 1910 si 1920. 

In rezumat statele in spre care se indreapta emigrantii Ro- 
mani si unde acestia se gasesc in numar mai mare sunt: New 
York, Ohio, Pennsylvania, Illinois, Michigan, New Jersey, India- 
na, Minnesota si in fine California. 

Examinand mai de aproape aceste harti se poate usor con- 
st'Ata ca pe masura ce emigrantii nostri s'au deprins cu noua lor 
viata din Statele Unite, s'au apropiat mereu de coacta Pacif icu- 
liii: in 1910 in CaKfornia erau numai 187 Romani, iar in 1920 
ei numara 2,403! 

Am citat Statul New York cii acela in care se gaseste eel 
mai insemnat numar de Romani; pentru a fi insa corect. aci 
este locu^- de a spune ca acest stat a atras 90/^ din populatia 
evreiasca emigrata din Romania. Din cei 38^000 de Romani 
din orasul New York, peste 30,000 ce se gasesc numai in ora- 
sul New York, sunt toti evrei. In primia parte a acestei lucrari 
am aratat in rezumat cauzele emigrarei Romanilor crestini plu- 
gari, nu e insa mai putin adevarat ca emigrarea Evreilor- Romani 
in America isi are si ea explicatia ei. Chestlunea Evreilor-lio- 
mani din America prezinta insa aspecte destu] de interesante 
pentru a procura materialul unui capitol, care va nnna in alta 
parte a acestei ^ucrari. 

^ ♦ ^ 

Dela incepiit am spus ca majoritatea RomaniJor emigianti 
in Statele Unite sunt oameni dela tara, plugari. Insa fara in- 
iloiala ca orice cunoscator al Marei Republicei iti va spune ca 
statele 'din Est (dinspre coasta Atlanticului) si cele maginase 
Oceanului Pacific sunt state industrlale prin excelenta, pe 
cand regiunea agricola incepe dela maiul drept al fluviului Mis- 
sissippi si se intinde pana la poa^ele nuititilor de-alungul Ocea- 
nului Pacific. Repartitia Romanilor in Statele Unite arata ca 
sunt relativ putini aceia, care tree acest fluviu! 

Ohio, Pennsylvania, Illinois, Michigan si New Jersey sunt 
statele renumite prin industriile lor, mincle lor si productia lor 



u. 



'ROMANII IN AMERICA" 







"ROMANII IN STATELE UNITE" 



35 




"ROMANII JX AMERICA ' 



colosala in fier si ote^ lucrat si ne'.ucrat. Ce vor fi cautand Ro- 
iiianii aici? 

Am aratat cauze'e caie il tacusera p.? ))ietul taran "sa-si ia 
lumea in cap' si mai spimeam ca multi din acestia erau ade-i 
meniti de companiile de emigrare, cu alte cuvinte de o parte 
acesti cameni nu plecau ca aventiuieri, nestiind ce vor face 
odata debarcati pe pamantul Americei, iar de alta trebuie 
ca in America se simtia nevoia lor de vreme ce existau com- 
panii, care sa-i induplece sa piece de acasa. De altfel acesta-i 
tot adevarul intr'o coaje de nuca. Statele Unite au progresat 
in salturi gigantice. Sate, care acum 20 sau 25 de ani erau 
im grup de case, azi sunt orase mari cu zeci si sute de mii 
de locuitori; unele din aceste localitati s'au infiintat intr'o 
noapte! Descoperirea unei mino yau stabilirea unei fabrici 
maii a atr:is intr'un punct mii de oanieni si. . . casele de lemn 
fiind una din caracteristicile Americei, cladirea lor cu instalarea 
intregului comfort modern, nu necesiteaza mai mult de 10 zile 
asa ca orasele apar chiar ca ciupercilel Progresul vertiginos al 
industriei americane i-a silit sa inveiiteze tot felul de masinarii 
automate, insa masina nu a putut mlocui pe om in toate lucra- 
rile, in special cele mai gre^e si mai obositoare. Aniericannl nu 
era amator de asemenea ocupatii, gasindu-si cu usurinfca altele 
mai usoare si mai profitabile; din Occidentul si Nordul FJ.iropei 
emigrau numai meseriasi, care ajungand in America isi gasiau 
imediat ocupatie in bransa lor. Avantiil industrial nu putea 
lancezi din cauza lipsei de l^rate. lata ce ia facut pe Americani 
sa caute a-si implini aceasta lipsa cu elementele recrutate prin- 
tre emigrantii din Orientul Europei: Polonezi, Lituani, Ruteni, 
TtaMeni, Slovaci, Unguri, Romani, etc. Puteau avea oricati ar fi 
dorit si pe o plata mult mai mica decat ccn. care ar fi acceptat-o 
Americanul. 

Pe emigranti i-a atras propunerea fiindca, desi plata in ge- 
neral nu intrece 25 dolari ne saptaniana (in mod noi'mil cam 
100 lei sau coroane), insemna o suma importanta cand o trans- 
formau in moneda tarii lor. Ca sa castige aceasta suma nu le 
trebuiau sa stie englezeste ^au sa fi inv^tat vre-o mescrie, 
Tnunca gaseau in toate partile unde erau fabrici, puteau ti-ai 
de pe uiTna ei si inca mai face si economiii. Ovi aceasta situ- 



"ROMANII IN STATELE UNITE" 87 

atie "binecuvantata" nii se gasea decat in regiiinile industriale 
din statele mai sus mentionate. 

Sa nu se creada insa ca emigrantii Romani sunt raspanditi 
in aceste stite. Nu, ei sunt in centre unde se gasesc in nuraar 
mare, pe langa industriile la care lucreaza, fiindca nu in orice 
"lel de uzine isi pot gasi ocupatie. Mentinand aceiasi ordine a 
statelor, orasele in care se gasesc grupuri insemnate de Ho- 
mani sunt: 

Cleveland, Youngstown. Akion, Cincinnati, Canton, Loiiaine, 
Massillon, Toledo, Mansfield, Dayton, Alliance, MartiniJeii y, 
Warren, Newark, Niles si in numar mic, risipiti prin alte loca- 
litati din Statul OHIO (citeste Ohaio) ; apoi in Pittsburgh, Far 
reil, ElwGod City, Homestead, McKeesport, Sharon, Bethlehem 
^i South Bethelchem, Philadelphia, Wilkes-Barre, Erie, New 
Castle, Piount Union, Hazelton, Williamntown, Sca!plevel, si 
Scranton^ cum si mai ales pe valea Lehigh, unde sunt foarte 
multe mine de carbuni toate in PENNSYLVANIA. 

In statul ILLINOIS de sigur ca eel mai mare numar de Ilo- 
mani sunt in oracul Chicago, care dupa New York este eel m:u 
important in St^itele Unite, acestia se mai gasesc insa si in lo- 
calitatile: Aurora, Elgin si altele. 

Ace'as lucru s'a intamplat si in statul MICHIGAN: Detroit, 
eel m?j important centru industrial a atras eel mai insemnat 
numar de emigranti romani, multi lucrand la uzinele 
de automobile "FORD" ; in grupuri mai mici ii gasim in 
Pontiac, Highland Park, An Arbor, Jackson. In NEW JERSEY 
eel mai mare numar de Romani este in orasul Trenton, dupa 
care vin localitatile Pert Ambcy, in jurul oraselor Jersey City, 
Hoboken- si Newark. Romanii din INDIANA sunt grupati in 
juru^ si in orasele: Indianapolis, Terre-Haute, East-Chieago, 
Gary si Indiana Harbor. In statul MINNESOTA ii gasim in 
orasul Saint Paul si imprejurimile lui. In CALIFORNIA pe lan- 
ga San Francisco, Lcs Angeles, Sacramento si Oakland. 

Desi am aratat ca eel mai mare numar de Romani se gasesc 
in statul NEW YORK, voi aminti numai ca in afara de orasul 
New York, ei se mai afla in localitatile: Buffalo, Watertown, 
\'ansacket si Tonnawanda; spuneam ca in New York majorita- 



38 "ROMANII IN AMERICA" 

tea covarsitoare o foiTneaza Evreii-Romani si cum ne-am propus 
ca de acestia sa vorbim intr'un capitol aparte, Statu! New York 
numai este acela, care are eel mai insemnat numar de Romani 
emigranti plecati de acasa dela plug. 

Fiindca am enumarat localitatile "preferate" de Romani 
in Statele Unite, nu pot trece cu vederea cate-va centre destul 
de importante ca acelea dela Bridgeport (CONNECTICUT), 
Baltimore (MARYLAND), Omaha (NEBRASKA), Jacksonville 
(FLORIDA), Portland (OREGON), St. Louis (MISSOURI), 

Romani se gasesc in toate statele uniunei, care formeaza 
lepublica Statelor Unite; am aratat mai sus numai statele si 
localitatile unde acestia sunt in numar destul de insemnat pentru 
a se manifesta ca Romani, ca natie. 



OCUPATIILE ROMaNILOR DIN STATELE UNITE. 



A VEDEM insa motivele care i-au deteiininat pe emigran- 
tii Romani sa se grupeze in jurul localitatilor enumerate 
mai sus si deci cu ce se ociipa acesti oameni. Este clar ca numa- 
rul acestor emigranti, intrecand cifra de o suta de mii, in toate 
lamurile de activitate din America vom gasi si Romani — fie 
numai unul, doi. 

Marea majoritate a Romanilor au venit in Statele Unite cu 
un singur lucru de vanzare: forta muschilor sai, puterea sa de 
lezistenta la munci^e grele si obositoare, calitate ce era ajutata 
de fiiptul ca Romanul nu e pretentios, e om linistit, se multu- 
meste cu o plata mai mica decat Americanul si nici nu se inte- 
reseaza a intra in sindicate, uniuni sau aite organizatiuni mun- 
citoresti, care prin lupta lor contra capitalului, dau foarte mult 
de lucru celor ce sunt in capul intreprinderilor mari. 

Cum am mai spus-o, acesti bieti pribegi plecasera in cau- 
lare de LUCRU, lucru pe tot timpul anului, lucru care sa le dea 
posibilitatea de a putea trai, lucru pe urma caruia sa-si poata 
intretine pe ai lui. Si in jurul oraselor industriale au gasit 
ce cautau. 

In marea majoritate, fostii plugari din Transilvania, Banat, 
Eucovina si cati-va din Dobrogea, sunt lucratori in fabrici. Pare 
o transformare curioasa ca dela coarnele plugului sa lucrezi in 
fabricile cu masinele perfectionate din America. Adevarul insa 
nu este acesta: in uzine lucreaza si savantii si inginerii si di- 
feritii meseriasi cum ^i salahorii. Pe Romani ii intalnim prin- 
tre acestia din urma, afara de mici exceptii. 

Infi-'o fabrica mare unde se fac masini unelte, masini agri- 
cole, locomotive, etc., vom gasi fosti plugari romani printre aceia, 
cari bat nituri sau le incalzesc in foe; aceia care lucreaza la o 
masina automata, ce are nevoie numai de a fi alimentata, cum 
sunt presele automate, care taie din tabla de fier sau de otel 
anumite piese. Omul nu face decat sa puna in masina foile de 



40 "ROMANII IN AMERICA" 

tablii una dupa alta. Acei care cam pe cate o roaba piesele 
mai mici, ce nil sunt lidicate pe macai'ale, acei care curata si 
mcarca in vag-oane, strujiturile de fier dela strunguri, acei care 
imping- prin curte la vagoane, muta sau aranjeaza in gramezi 
regulate piesele turnate in cnntitati mari, acei cari ridica sine, 
tevi si alte greutati, care nu pot fi prinse in macarale: in ora- 
sele mai sus indicate aceste lucrari sunt executate de Roniani. 
Pela marile turnatorii, cum este "Carnegie Steel Company" din 
Bethlehem, Romanii sunt intrebuinlati la muncile grele, la va- 
paia flacarilor arzatoare ale fierului si otelului topit; si aci 
felul ^or de ocupatie este munca bruta, munca fizica la incarca- 
tul si alimentarea cuptoarelor cu carbuni si fierul, care trebue 
topit, curatitul cenusei si sgurei, etc. In diferite parti acesti 
emigrant! si-au gasit ocupatii pe''a cherestele; aci multi dintre 
ei erau in elementul lor, utilizandu-si dibacia castigata in padu- 
rile din muntii tarei noastre. 

Un insemnat numar de emig-ranti si-au gasit lucru in minele 
de carbuni. Inchipuiti-va Romanul nostru, care acasa isi indem- 
na boii, cand in arsita soarehn de vara, cand pe sub ramurile 
aplecate de povara zapezei, — ajuns in America miner, lucrand 
hi sute de metri sub pamant pentru a scoate temelia civilizatiei 
moderne: fierul si carbunele. 

Si cu toate acestea lucrul e prea adevarat. Romanul si-a 
schimbat caciula pentru o cascheta de miner cu un mic glob 
electric in fata, care-i lumineaza calea prin coridoarele adanci 
si intortochiate unde, in umezeala si putinul aer pompat de ven- 
tilatoarele de afara, sfredeleste cu dalta si ciocanu^ o gaura de- 
stul de mare pentru a infunda in ea incarcatura de explozibil. 
O aprinde; iar dupa explozie sfarama blocurile mari si le incar- 
ca in vagonete pentru a fi ridicate sus. In unele mine tunelurile 
pornesc dela suprafata, avand trenuii mici electrice, care cara 
carbunii sau mineraiul de fier. Cum in multe din aceste mine 
lucratorii sunt platiti pe tona de materia^ extras s'ar putea cre- 
de ca Romanul, ca om harnic, ar face bani f rumosi ; si asa ar 
trebui sa fie, dacii eel care conduce locomotiva electrica ar fi 
si el .Roman. Acesta insa se nimeieste a fi American si are 
grija de a lasa lucratorilor ce sfarama si incarca, numai un anu- 



"ROMANII IN STATELE UNITE" 41 

mit numar de vagoane; pentru vagoanele in plus bietul om, care 
niunceste mai mult si-si risca mereu viata, trebuie sa imparta 
profitul cu mecaiiicul. 

Se intelege ca pentru astfel de munci nu e nevoie ca cineva 
sa poata vorbi englezeste, afara de cate-va cuvinte sa zicem 200 
• — 250. Si asa se petrec lucruri^e cu Romanii nostri, care stau 
in America intre 5 si 10 ani, abia invata si atata. Cat timp e la 
lucru sau e singur, — de pilda in mine, — • sau mai e cu alti compa- 
tiioti. Sunt insa intre ei si oameni care, fie ca sunt dotati fie 
ca-si dan putina osteneala si ajung de a vorbi binisor englezeste; 
de regula ei sunt sefil de echipa, care conduc pe ceialalti la lu- 
cru. Acestia se pot intelege cu cei mai mari, primesc ordine, 
le executa cu Romanii si rapovteaza mersul lucrului. Bineinte- 
les ca sefii de ecnipa an 1 — 2 dolari pe sapatmana mai mult 
ca restul, pe ^anga ca si munca lor e mai usoara, desi aceste 
ocupatii sunt, fara exagerare, istovitoare, iar emigrantul Io- 
nian nu primeste mai mult ca 20 — 25 dollari pe saptamana. 

In timp nomaal multe din uzinele mari merg continu, zi 
si noapte, asa ca sunt trei echipe de lucratori, care muncesc cate 
8 ore. Sa nu se creada insa ca America este tara unde se lu- 
creaza numai 8 ore, multi fiind siliti sa lucreze 8I/2, 9 sau chiar 
mai multe. Cei din mine, desi ar trebui sa stea cam 4 ore dupa 
care sa fie scosi la aer, petrec insa mult mai mult timp, mai 
ales in cazurile unde sunt platiti pe tona de minereu extras. 

E in adevar remarcabil resemnarea si puterea de indurare, 
de care dau dovada acesti emigranti ce nu au mai fost deprinsi 
cu asemenea ocupatii. P^ata primesc de regula in fiecare sap- 
tamana, — sau in unele locuri la doua sapatmani odata, — si 
ea inseamna suma importanta in moneda tarii unde bietul 
om si-a lasat familia sau parintii asa ca acest fapt il ajuta pen- 
tru a-si indoi fortele. 



42 



"ROMANII IN AMERICA" 



TABLOU DE EMIGRANTII ROMANI INTRATI SAU PLECATI 

DIN STATELE UNITE ALE AMERICEI DE NORD IN CUR- 

SUL ANULUI FISCAL 1921, — PE OCUPATII. — 



PROFESIONISTI Intrati Plec^ti 

(admisi) 

Actari 7 

Archiueci,! 1 

Preoti 4 

Ing-ineri electricia.ni 5 

Ingineri diplomat! 4 

Avocati 1 

Literati, oameni de stiinta 10 

Muzican^i '. 6 

Persoane oficiale 7 

Medici 3 

Sciilptori si artisti 5 

Instructori 14 

Alte profesii 7 

TOTAL 



74 10 



MESERIA§I 

Biutari 

Barbieri si Coafori . . . . 

Fierari 

Legator! de carti 

Macelari 

Tamplari 

Dulgheri 

Lucratori de tigari . . . . 
Functionari §i ccntabili 

Crtoitoi'i de dame 

Mecanici (la ma§ini) . . 

Blanari , 

Gradinari 

Palarieri 

Liicratori in fier si o'^el 

Biiutieri 

Lacatusi 

Masinisti 

Mnrinari 

Zidari 



15 


8 


20 


10 


13 


11 


1 




33 


9 


3 


G 


39 


23 


2 


2 


80 


13 


65 


5 


19 





7 


4 




.-» 






5 




U 


1 


2 


1 


9 




19 


22 


36 


1 


14 





Intrati Plecati 
(admisi) 
Mecanici (fara specialitate) 36 15 

Lucratori in metal 6 i 

Morari 1 

Modiste 16 1 

Minieri 10 36 

Zugravi 12 '1 

Fotografi 1 1 

Tipografi 3 

Hamurari 2 

Lucraton cu acul 25 2 

Cismari 37 12 

Focari 4 

Croitori de barbati 166 12 

Tinichigii 3 

Lucratori la tutun 1 

Tapiteri 3 2 

C^asornicari 4 

Alte Profesii sau meserii 38 24 

Lemnari .j. 3 

TOTAL 767 235 

DIFERITE OCUPATII 

Agenti 8 3 

Bancheri 3 2 

Vizitii 4 1 

Lucratlori agrieoli 216 23 

Proprietari de mosii 190 25* 

Pescari 2 

Hotelien 3 3 

Muncitori (salahori) 780 5,731 

i^lici fabrieanti 7 3 

Negustori 252 36 

Servitori si chelneri .... 666 69 

Alte diferite ocupatii . . . 86 7 3 
TOTAL 2,217 6,206 



Fara ocupatie definita (incluziv femei si copii) 2.867 2,143 

TOTAL GENERAL 0,925 8,603 



"ROMANII IN STATELE UNITE" 43 

Acei dintre emigi-anti, care au plecat in America cu fami- 
lia, au avantajui de a fi ajutati si de nevasta sau copiii mai in 
varsta. 

O ocupatie comuna pentru romancele noastre este pe la fa- 
bricile de tigari sau tigarete, diferite tesatorii, fabrici de cutii 
de carton sau la masinile automate din diferitele sectii ale ma- 
rl^ or uzine. Femeile castiga in general intre 10 si 18 dolari pe 
saptamana. 

A trata aceasta chestiune in toate amanuntimile mi-ar tre- 
bui mai mult decat imi ingadue spatiul si de aceia am cautat sa 
arat numai in linii generale care sunt indeletnicirile emigran- 
tilor Romani. Insa America este tara oportunitatilor, — unii 
cred a "norocului", — si pe langa acesti oameni, care muncesc 
din greu, gasim Romani si in alte ramuri de activitate. 

Alaturata lista indica, pe ocupatii si profesiuni, Romanii 
care au intrat in Statele Unite in cursul anului fiscal terminat 
la 30 lunie 1921. E destul o simpla aruncatura de ochi pentru 
a vedea ca neamul nostru isi are reprezentantii lui in toate me- 
seriile si profesiile; se va observa insa cu usurinta ca din tota- 
lul de 5,925, 780 sunt simpli lucratori, 666 sunt trecuti ca servi- 
tori, desi autorul nu a intalnit "nemtoiace la copii", care sa 
fie romance. Multi dintre barbati sunt si chelneri prin restau- 
rante astfel ca acesta este mctivul ca "servitorii" sunt asa de 
numerosi, in comparatie cu celelalte ocupatii. De notat este 
coloana "fara ocupatie" (inclusiv femeile si copii). Aci sunt 
cuprinsi majoritatea celor ce-si petrec viata prin fabrici si mine 
asa cum am descris-o mai sus. 

Cati-va dintre emigrantii nostri ori sunt fermieri, ori lu- 
creaza la camp, chiar pe mosiile americane; acestia sunt in 
West, prin statele Colorado, Kansas, North si South Dakota. 

Calatorul care merge pe plaiurile si colinele statului Mon- 
tana, unde iarba ii ajunge pana la mijloc, daca pe aceste locuri 
departate va auzi plansetul doinei noastre sa nu-si inchipue ca 
e sub im Persia unei iluzii, cauzata de asemanarea dintre peizajul 
american si eel romanesc. Nu! este fluerul ciobanului nostru, 
care si-a dus cu el jalea peste mari si tari. Intocmai ca in 
muntii nostri, pe langa turmele de oi pazite de cainii credinciosi, 



44 "ROMANII IN AMERICA" 

si aci sta ciobanul nostru, lezemat in bat, cantand din fluerul lui 
de acasa. Aceiasi silueta pe care a cantat-o poetul Alexandri, 
Hi pe care au imortalizat-o pictorii si sciilptorii nostri de seama, 
vei intalni in acest stat din Nordul Ilepublicei Unite; singura 
"americanizare ' este ca paste zeghe a mai pus si mantaua de 
ploaie ! 

Autorul a inta'nit iinul din acesti ciobani romani, ce se 
inapoia in Tara si lucru curios: acesta invatase in 7 ani mai 
multa englezeasca decat altii emigranti, care lucrasera prin fa- 
brici si deci fusesera mai mult in contact cu Americanii. fi 
fost datoiita faptului ca era de o inteligenta vione, desi aproape 
izolat de lume, citise tot ce putea ajunge pana in pustietatile 
iinde pazise 2000 de oi ale stapanului american. Acesta intre 
idieie spunea ca el cheltuia in medie, — afara de carti, intre 
5 — 10 dolari pe an, fiind angajat cu mancare, imbracaminte §i 
tutun ! 

Negustorii romani din Statele Unite, desi fata de numarul 
mare al celorl.ilti formeaza un numar restrans, nu pot fi insa 
trecuti cu vederea tocmai acolo unde se vorbeste de ocupatiile 
emigranti^or nostri. Spuneam ca Romanul nu tine sa invete 
englezeste ^i.sa c:i existentii pmvaliilor rcmanesti in America e 
mai mult o consecinta acestei slari de lucruri. Majoiitatea cli- 
entelsi sunt concetateni da ai patronului, oameni care sunt bu- 
curosi ca atunci cand le trebuie ceva nu au nevoie a scormoni 
in restransul lor dictionar de cuvinte straine, gasind in ace^as 
timp marfuri "ca acRsa". 

Dar de cat tii insist asupra acestui punct, cred ca ar fi 
mai interesant sii "rulez" in fata cetitorului un film cu anunturi 
si reclame romanesti din Statele Unite. 

lata unul: fotografie cu patronul si sotia in fata pravaliei, 
"I. M. Popa, Department Store" (magazin universal) "Casa pro- 
prie. Cea dintai si mai mare pravalie romaneasca de manufac- 
tuni din Salem (Ohio) ; "Cea mai veche Brutarie cunoscuta de 
Romani", George Manoil, Cleveland, Ohio". — Sau: "Nicolae 
Mihaltean, Atelier de Ghete. Primul pantofar roman din tara 
veche"; I. Streza, "Sing-uri^e bai romanesti (!!) in Cleveland". 
Una interesanta: "G. Blaga & G. losif Blaga, Buceri cu diploma 



"ROMANII IN STATELE UNITE'' 4? 

din patiia veche. Pimia Gicceiie si Buceiie Romaneasca '. Ce- 
titorul trebuie sa stie ca butcner inseamna macelar, iar grocery 
inyeamiia iiia<^a:d.in ae coluiu-iie, iiisa in laia uuor oameni asa 
de intrepiinzatori si AmeLicanii aii treouit sa se romanizeze! 

Asdaenea pravciiii romane:;ti se g^.se^c in mai multe locali- 
tati din America, i^a New \oik sunt peste cinci rescauiante 
ronianesti, unde se servesc toate mancarile specials bucatariei 
iioastie, i.ir seara orchestra distreaza patronii si cu arii nationa- 
le, restaurantul "Caimen Sylva ' numaia si cati-va diplomati 
printie vizitatorii sai. 

Lasand insa partea g'lumeata, aceasta e o dovada mai mult 
de energ"ia si spiiitul intreprin:.ator a unora din acesti emig-ranti. 

Acmna cand vorbini de prava'ii romanesti in Statele Unite^ 
chiar in loc ilitatile locuits da Romani, sa nil isi inchipiie cineva 
ca acestea sunt situate in "Galea Victoriei" a acelor localitati. 
Unele reclame chiar atrag atentia publicului ca pmvalia e situata 
"chiar in centrul Romanilor" si in aceasta pvivinta multe din 
crasele mari din America pastreaza caracteristic i centrelor cos- 
mopolite din vechiul continent. Difeiite'e nearauri, ce au emi- 
grat ci :;; ail L;'a';i!it in acea localitate, locuesc in anumite cuar- 
tiere. Asa de e:.:eniplu New York-ul este orasul tip: in partea 
de rasarit a orasului calatorul va gasi centrul artistic, centrul 
chinezesc, rusesc, roman — foiTnat de Evreii-Romani, — ger- 
man, ungureac, francez si asa mai departe. In aceste centre se 
gasesc pravalii tinute de un co-national, care vinde marfuri sau 
alimente specifice acelei natii. 

Emigrantii nostri, care castiga in mediu 20 dollaii pe sapta- 
mana, isi au cuartiere''e cpm pe la marginea oraselor, pe acolo 
pe unde locuintele sunt mai ieftine. Cum multi din acesti 
oameni sunt veniti aci faifi familii, cate un Ungur, Evreu sau 
chiar unul mai intrepvinzatov dintre ei ia asupra-si o casa cu 
G — 7 odai, cate odatfi chiar si mai multe, i>e care in urma le 
subinchiriazji la emigranti, dandu-le toata intretinerea, locuinta, 
masa si spalatul rufelor. Cu alte cuvinte tin oameni in pen- 
siune; dar Romanul din America nu va admite aceasta expresie! 
El iti va povesti ca Bortul (dela cuvantul englez board — pen- 
siune) il costa intre 15 si 20 dollari pe luna, ca bortarita (fe- 
meia aceluia care are pensiunea) le gateste mancaruri roma- 



46 "ROMANII IN AMERICA" 

nesti si ca mai are pe cineva cateodata chiar o Romanca care o 
ajuta la lucru. 

Cred ca este locul a spune ca aceste case unde locuesc emi- 
grantii romani sunt departe de proverbialul comfort american. 
Emigrantii in dorinta lor de a economisi cat mai multi bani, 
primesc orice fel de trai numai sa-i coste cat mai putin. Asa 
de pilda intr'un timp departamentul sanatatii publice, ajutat de 
politic, a trebuit sa intervina pentru a nu mai permite ca acesti 
bieti oameni sa fie gramaditi cate 5 — 6 intr'o odaita mica, de 
multe ori dormind si cate doi intr'un singur pat. Mobilierul in 
odaile lor daca mai are un scaun, doua pe langa paturile in 
care dorm; dulapuri sau garderobe, in care sa-si puna schimbu- 
rile sau hainele, sunt obiecte ce ocupa loc degeaba, asa ca omul 
isi tine ce are intr'un geamantan, care nu impiedeca pe nimeni, 
fiindca locul lui e sub pat! Mancarea, in cele mai multe locuri 
e romaneasca, minus necuratenia. Sala de mancare, ce de re- 
gula se intampla sa fie si bucatarie, are una sau mai multe mese 
lungi cu banci pe amandoua partile si confoi-m restaurantelor 
americane de mana Ill-a, nu e facuta sa suporte fata de masa. 
Bine inteles ca exista Romani, care au "casa lor", insa acestia 
sunt ori cei care au vre-o intreprindere, ori din acei, care ocupa 
vre-o slujba sau au vre-o ocupatie mai remunerativa si deci pre- 
zinta exceptii, 

Un numar mai restrans de emigranti sunt venifi cu sotiile 
si chiar copii : acestia nu pot sta Ja pensiune, ci locuesc in cate un 
mic apartament, — doua odai si o bucatarie, — prin casele mai 
ieftine si anume construite pentru lucratori. E clar ca due o 
viata mai buna decat acei dela pensiune, pentru ca toti copii 
dela 15 ani in sus lucreaza si deci aduc bani in casa. In multe 
cazuri chiar nevasta lucreaza si o astfel de familie castiga pana 
la 50 doPari pe saptamana, suma destul de frumoasa pentru 
a le asigura un trai bunicel si a economisi bani frumosi. Intr'o 
astfel de familie, treburile casei se fac seara, dupa ora 5 cand 
se inchid fabricile si familia se inapoiaza dela lucru. 

Cum am spus insa Romanul nostru din America indura 
aproape orice fel de viata numai pentru a putea strange bani, 
cu care sa-si plateasca datoriile de acasa. Banii, care ii poate 
agonisi ii "pune in banca", mai ales de cand au ajuns la convin- 



"ROMANII IN STATELE UNITE" 47 

gerea ca a tine banii prin geamantane inseamna a risca sa nu 
se mai intalneasca cu ei. A depune banii la banca e lucru firesc 
in America, tara bancilor, insa de obiceiu Romanii nu se due la 
bancile mari, la institutiile a caror leputatie e indiscutabila. 
Emigrantii nostii, cum nu invata englezeste, se due cu banii lor, 
munciti cu atata truda, la casele de schimb, ce sunt tinute de 
oameni in general putin scrupulosi si care nu castiga' din canti- 
tatea transactiilor efectuate, ci din calitatea lor necinstita. Ca 
sa atraga pe Romani, agentul de schimb, daca nu e si el Ro- 
man, eel putin stie limba si il asigura pe bietul emigrant ca e 
zilnic in legatura cu cutare sau cutare banca din targul de lan- 
ga locul natal al acestuia. Atras de astfel de amageli si 
de alte asigurari ca nici bancile mari nu au legaturi mai bune 
si nu schimba dollarul mai ieftin ca agentul, Romanul se lasa 
convins si isi scotea din chimirul de sub camase economiile lui, 
numai bilete de banca platibile in aur si le incredinta convinga- 
torului agent. 

Inainte de razboiu, cam fiecare emigrant putea agonisi pe 
luna in medie cam 200 de ^ei sau mai ales coroane austro-ungare, 
pe care le trimitea la ai lui acasa. Rezulta deci ca, fara exage- 
rare, acesti emigranti romani trimiteau din Statele Unite intre 
35 si 40 milioane de coroane, dat fiind ca majoritatea erau ple- 
cati din fostul imperiu austro-ungar. Suma colosala, pe acea 
vreme, si care ajungea la destinatie fiindca intr'o luna juma- 
tate sau doua trimitatorul putea afla de soarta ei, cu mijloacele 
de comunicatie repezi si legaturile ce existau pe atunci. In 
Statele Unite insa, legile care se refera la deschiderea unei agen- 
turi de sclhimb sau chiar a unei banci sunt mai putin str; te In 
unele din state asa ca au fost multe cazuri unde agentul dupa 
ce a strans banii Romanilor dintr'un centru, pana sa afle cestia 
de trnnsmiterea lor, a si plecat fara a i se mai putea da de urma. 
Eh! dar intamplarea nu a servit drept pilda si Romanul si azi 
tot la agent se duce mai usor. 

In timpul razboiului, acesti agenti au acaparat pe cai ne- 
rinstite milioine de dollari dela diferitele neamuri de emigranti 
din Europa, inclusiv Romanii. Pe vremea aceia America nu 
era in razboiu, insa corespondenta cu Puteri^e Centrale era, — 
daca nu oficial oprita, — imposibila; cu toate acestea agentii 



48 "EOMANII TN AMERICi^" 

demonstrau emigrantilor ca el si "casa lui" se biicuia de favo- 
1111 i speciale si deci pot trimite banii "acasa cu aceias siguranta 
ca si mai iiiamte". An platit bietii oameni bani munciti cu 
iiang-e, ageiitul i-a incas.it, si-a cumparat casa si obtinut per- 
mis dela Stat ca sa deschida banca de depuneri, iar Romanii 
iiostri sail inapoiat pe la ciisele lor si tocrnai atunci s'au con- 
vins ca familia lor nici azi nil a primit banii trimisi in 1915 — 
1918. Autontatile lomanesti din Statele Unite au lost asaltate 
de cereii si interventii pentrii a ii se restitui acestor oameni su- 
mele. depiise, unia cerand chiai- sa li se p^ateasca si dobanda! 
70in nefericire insii, legile americane atribue o buna parte din 
responsabilitatea transactiei, persoanei care trimite banii, astfel 
ca autoi'italile ftoasti.e, — in cazul cand banca sau agentura de 
r.chimb mai exist a, — nu puteau intenta procese, care erau dela 
inceput cond nimate. iar fostii emigranti, in cele mai fericite 
caziiri s'au ales cu pierdere de 50% din suma, ce ar fi tvebuit 
sa primeasca. 

De vre-o cati-va ani in uima, banci cu reputatie buna, din 
centrele locuite de Roniani, au inceput a avea in departamcutiu 
de schimb si cate un Roman care sa se pcta intelege cu mas-a 
emigrantilor si sa conduca transactiile romanesti. In 1921, 
Banca IMarmorosch, Blank & Co., S. A. R. din Romania a deschis 
sucursala in New York. Curand dupa deschiderea ace;tia a 
aparut si Banca Chrissoveloni. S. A. R., sub directiunea dlui 
Radu Irimescu; acestea Insa au sosit cam tarziu, tocmai dupa 
ce sume mari au fost pierdute de emigrantii Romani, dupa ce 
majoritatea celor care fusesera separati de ai lor in timpul raz- 
boiului, se repatriasera ; au luat fiinta tocmai cand criza in- 
dustriala si economica din America indemna pe Romani sa ceara 
mai curand un ajutor, decat sa trimeata bani in Romania. 

Este lotusi un inceput frumos si care, atunci cand lucrurile 
isi vor recapata cui'sul lor normal, va apara atat interesele emi- 
grantilor nostri din departata tara cat si interesele tarii noastve, 
ce prin dezvoltarea economica, in care speram si la cire lucram 
cu totii, ne impun sa avem reprezentanti financiari capabili in 
centru^ comercial al lumei. America. 



MANIFESTaRILE NATIONAI.E ale KOMaNILOR 
DIN STATELE UNITE 



DACa EMIGRANTII s'ar fi resemnat in a accepts viatii din 
America, cu toate greutatile ei, si C5"ar fi miiltiirnit nu- 
niai sii trimita rega'at bani in tara, acestia n'ar fi fost Komani! 
Am m ii spus-o si cred ca nu strica sa mai rcpet aci ca majoii- 
tatea emigrantilor nostri snnt plecati din Transilvania si cele- 
laite provincii care apartineau Ungariei ; cine n'a fost, eel putin 
a auzit ca in aceste tinuturi portul unei cocarde cu tricolorul 
lomanesc era considerat ciima de stat. a vorbi romaneste era 
ceva injositor, fiind in cazul eel mai fericit raotiv de persecutie. 
Ungui'ii nici azi nu pot admite ca Romanii au fott, sunt. si vor 
constitui o natiune. Unii dintre emigrantii sositi in Statele 
Unite, inca mai simteau uiinele patului de pusca a jandaimului 
ungur, fie acesta un simplu accident cu ocazia alegerilor. Oame- 
nJi acestia, desi cu capul p^ecat sub nevoi si iipsui'i, in sufletul 
lor aveau constiinta nationnla, dragostea de tot ce e romanesc. 

Ajunsi si debarcati pe pamantul Americei, din prim.ele zile 
au simtit ca sunt "sub un alt regim". In Europa, si mai ales 
inainte de razboiu, se credea ca Statele Unite sunt tarn liber- 
tatilor, unii inchipuindu-si chiar ca preceptele marii revolutii 
franceze sunt duse la extrem in aceasta tara. Autorul s'a con- 
vins de vizu ca lucrurile nu sunt tocmai asa si ca in unele pii- 
vinte sunt mai putine libertati in Statele Unite decat in Ro- 
mania ; -ca America are tot atat de muHe def ecte ca orisi-ce alta 
tara din Inme, in care traesc fiinte omenesti cu calitatile bune 
si rele ce le caracterizeaza. 

Statele Unite, mai ales partea de Rasarit pana la Chicago, 
prezinta un I'onglomerat compus din toate natiunile globului. 
Multi dintre indivizi, fosti emigranti. au devenit cetateni ame- 
licani, altii, di?i cu o situatie prospera si cati-va chiar in f run- 
lea marilor industrii, stau 20 sau 30 ani in Statele Unite fara 



50 "ROMANII IN AMEEICA" 

ba se gandeasca a deveni cetateni. Inaintea razboiului, aproape 
singurul beneficiu de a fi cetatean american era ca da individii- 
lui dreptul de vot, sau de a ocupa un post in serviciuil guvernu- 
lui. Primul nu interesa pe emigranti, care nu au venit sau 
nu au cu ce sa faca politica, al doi^.ea nu-i atragea pentruca 
Intreprinderea care plateste salariile cele mai mici in America 
este guvernul. Desi aceste informatii nu intra in cadrul 
Jucrarei, am crezut nimerit a ma opri un moment asupra 
lor pentru a pune pe cetitor in "cunostinta de cauza" si a expli- 
ca cat au fost de surprinsi emigrantii tuturor natiunilor din 
momentul ce au fost declarati "buni pentru America". 

In noul continent omul, — ori cine sau ori ce ar fi el, — 
este cu totul altfel vazut decat in Europa. El are datoria de a 
respecta pe aproapele sau si vederile lui, la randul sau bucuran- 
du-se de aceleasi drepturi. Atata tinip cat actiunile locuitorului 
din Statele Unite, fie el emigrant sau cetatean, nu sunt contra 
constitutiei sau legilor statului, nimeni nu zice nimic, ori in tot 
cazu] statul nu ia nici o hotarare. 

Fara exagerare, e mai usor sa ajungi la Presedintele State- 
lor Unite decat la vre-un rege al finantelor americane. Si acest 
lucru a impresionat pe emigranti. Romanul plecat in pribegii, 
ca si tovarasii lui de alte natiuni, de indata ce a ajuns in loca- 
litatea unde avea sa traiasca si unde isi gasise de lucru, a con- 
statat ca faptul ca e Roman nu a facut pe nimeni sa se in- 
crunte la el, inainte de razboiu Statele Unite neprezentand 
sipmtome de sovinism. Daca a venit omul cu desagii lui de aca- 
sa si cati-va chiar in portul national, nu i-a zis nimeni o vorba; 
a schimbat portul national pe "haina surtucarului", insa ca sa 
arate ca acest lucru 1-a facut numai ca sa scape de ochii cu- 
riosi ai Americanilor, a refuzat cu tarie adoptarea cravatei, 
cheltuiala, caruia majoritatea emigrantului Roman nu i-a inteles 
rostul ! ' 



SOCIETaTILE ROMaNESTI. 



EMIGRANTUL NOSTRU, odata ce a inceput a se aclimatiza 
cu noul mediu in care se stabilise, a observat ca ceilalti 
emigranti de alte natii, ce venisera cu ani inaintea lui, isi aveau 
societati, care erau permise de Americani, Aci se adunau 
"membrii', — tot emigranti ca si el, — si fie ca tineau confe- 
rinte in limba lor materna, fie ca dadeaii serbari sau numai se 
intruneau pentru a petrece cate-va ceasuri impreuna. 

Romanul stia ca la el acasa daca ar fi facut asa ceva Un- 
gurul i-ar fi dus pe toti ia temnita, pe cand aci Norveginenilor, 
Suedezilor, Rusilor, Ungurilor, Nemtilor, etc., nu le zicea nimeni 
nimic. In America, Romanul avea tot atatea drepturi cat si 
Ungurul si atunci de ce nu ar avea dreptul sa-si aiba si el socie- 
tatile lui? Zis si facut, niai ales ca pe langa impulsul firesc de 
a-si manifesto sentimentele lui nationale, — din contactul cu 
celelalte natiuni, — emigrantul roman la asa mare departare 
de ai lui de acasa, si-a dat seama mai bine ca exista viata si 
moarte si ca intr'un caz nenorocit familia lui ar ramane fara 
vre-un ajutor. 

Muncile, la care erau pusi, pe langa ca erau istovitoare, dar 
viata bietului om era continu in prime j die si, nedeprinsi^ la in- 
ceput accidentele erau frequente. Legile americane pentru asi- 
gurarea muncitorilor, ca ori-ce lege, au multe portite si cu cat 
intreprinderea e mai mare cu atat are si avocati mai mari si 
mai buni, care oricand pot dovedi in fata tribunalelor ca acci- 
dentul s'a intamplat din cauza greselii lucratorului, in special 
cand acesta e un biet emigrant. Sunt de asemenea si multe so- 
cietati americane de asigurare, care insa, in caz de accident, 
dupa multe anchete, infatisari, interogatorii si alte dificultati, 
platesc numai o mica parte din suma subscrisa. daca o fac si 
pe asta. Consecinta este ca in amandoua cazurile familia emi- 
grantului de obiceiu se alegea numai cu amintirea celui dus. 



52 "ROMANII IN AMERICA" 

Se vede deci ca societatiie romanesti din Statele Unite, pe 
langa ideia pur nationala, au luat tiinta si din nevoia de a se 
organiza pentru a veni in ajiitoriil menibrilor si lamilulor lor in 
CLiz de boalii, accident sail moaite. 

Se P'Oate intampla cti azi existenta unei societati romanesti 
ill Statele Unite sa nu mai impiesioneze nici chiar pe acei mai 
putini cunoscatori ai situatiei Romanilor din America, insa cand 
ne gandim cu 20 de ani in urma, atunci cand nimeni nu visa 
intorsatuia de azi a lucrurilor, cand ne gandim ca aceste socie- 
tati au luat fiinta, au fost organizute si administrate de plugarii 
ion.ani, plecati in pribegie, desigur ca faptul devine inipresionant. 

Azi exista in Statele Unite cam 130 de societati romanesti 
"de ajutor si cultura" si in fruntea lor sta societatea "Carpa'd- 
na" din Cleveland, infiintata la inceputul lunei Noemvrie 
1902. Douazeci de ani de existenta! Acest inceput de orga- 
nizare a fost viu discutat intre Romanii din America; socie- 
tatea a lost criticatii si majoritatea eniigrantilor priveau cu 
indoiala la cele promise de statutele ei. Astf©^ se explica moti- 
vul pentru care a trebuit sa treaca un an de zile panci la in- 
fiintarea alteia. Odata ce s'a spart insa ghiata, aproape in 
toate cantrele romanesti s'a infiintat cate o societate, unele 
din eb avand un foarte restrans numar de membri. 

Afara de cei care au trait in Statele Unite, am intalnit si 
oameiii ce numii au trecut prin America si criticau, in vorba sau 
scris, infiintarea atator societati romaneti, citandu-mi cazuri 
unde societatea se compunea numai din presedinte si comitet 
si atribuia existenta acestor "creatiuni" ambitiilor personale a 
cator-va sau sireteniei vre unui agent de schimb sau bilete de 
vapoai-e pentru a atrage pe Romani ^a tejgheaua lui. Personal, 
liu impartasesc aceste vederi: cele mai monumentale si mai ad- 
mirate lucrari savarsite de mana omului preiinta mici defecte 
atunci cand sunt examinate cu microscopul! 

Au fost si or mai fi si azi societati, care ascund aseme- 
nea anibitii si tendinte materiale. insa opera in general e demna 
de admiratia noastra. Bunul simt e o calitate, cu care e inzes- 
trat Romanul, si, desi aceste inceputuri ale vietei romanesti si-au 
facut aparitia in mod izolat, — cu o multime de societati mici 



"ROMANII IN STATELE UNITE"' £3 

lisipite prin coiitrela lomancsti, — in 1903 pribeg'ii nostri an 
ajuns la conving-erea ca scopiil acestor societati nu poate I'i 
indeplinit decat prin iinirca lor intr'un singur bloc 

Astfel au luat inteligenta hotarare ca aceste societati sa se 
uneasca, formand "Uniunea Societatilor de Ajutor si Caltura 
din America", cu sediul oficial in orasul Alliance, Ohio. Azi, 
aceasta iiniune incorporeaza aproape 120 diferite societati roma- 
nesti din o suma de localitati ale Statelor Unite; nu voi enumara 
numele lor, care in niiijoritate arata caracterul ardelenesc al 
acestora, insa in ordinea impoitantei numerice gasim: 32 in 
Ohio, 17 in Pennsylvania, 11 in Indiana, 5 in Illinois si restul, 
in niimar mai mic, in celelalte state ale republicei. 

Incorporaiea a lost f acuta in mod inteligent, lasandu-se 
fie-careia din societati libertatea de actiune si independenta 
el. Fie-care din societati are dreptul de a-si alege comitetul 
conducator, a lua masurile ce le crede de cuviinta a da serbari 
si tine sedinte, insa in cazul cand sunt in aceias localitate mai 
niulte societati, care fac parte din Uniune, numai una are drep- 
tul de a da o serbare in aceiaai zi, iar celelalte uvmeaza a lucra 
in armonie si a sprijini reusita tovarasei lor. Venitu^ net al re- 
tetei e trimis Uniunei pentru fondul de ajutor. Cotizatia mem- 
brilor e 10 centi (50 bani in schimbul normal) pe luna. 

Desi indatoririle sunt mici si avantagiile, — dupa cum vom 
vedea, — sunt foarte mari, clhiar azi cand s'a dovedit serio- 
zitatea Uniunei, spiritul ei de organizare si modul corect, in 
care isi indeplineste angajamentele fata de membri, ea are to- 
tusi de luptat cu multe greutati, cea mai seriasa fiind lipsa de 
interes a unei majoritati a emigrantilor nostri, care, ori refuza, 
ori nu se intereseaza a se inscrie in societati. 

Membri ori nu, o "serbare populara" e un eveniment placut 
pentru centrul romanesc din acea localitate: se canta cantece 
nationale printre care "Desteapta-te Romane" ocupa locul de 
iiunte, se joaca jocuri nationale. se tin cuvantari cu caracter 
relig-ios, cultural sau national si de multe ori emigrantii nostri 
apar pe o scena improvizata, representand piese de Alexandri, 
Carageale sau chiar piese ale ace^ora dintre ei, care sunt mai 
cetiti si au darul de a scrie. Cred ca nu mai e nevoie sa spun 



54 "ROMANII IN AMERICA" 

ca la o asemenea serbare nu niimai "comitetui aranjator" poarta 
esarfe late cu tricolorul nostru, dar aproape fiecare are o co- 
carda sau stegulet cu culorile nationale. 

Aceste serbari, — ce se tin de obiceiu Dumineca, — in 
timpurile bune se terminuau cu o petrecere, iar pe vremea cand 
in Statele Unite erau mai multe libertati decat acum si omul 
putea sa-si indemne pofta de mancare cu un aperitiv, la infla- 
cararea nationala se mai adauga si curajul unui pahar doua; 
atunci petrecerile deveneau putin mai galagioase, ramanand insa 
ciestul de demne pentru a nu necesita interventia autoritatilor 
americane. 

Revenind acuma la ce^el xlte scopuri ale Uniunei, aceasta asi- 
gura pe membrii ei de a-i ajuta in caz de boala, iar in caz de 
accident grav sau moarte plateste mostenitorilor membrului su- 
ma de $700 (3,500 lei ad parem), care, trebue admis ca e o suma 
de foarte mare ajutor pentru familie. Si aceasta indatorire sa 
nu se creada ca e numai pe hartie: mai ales intre anil 1910 si 
1920 a platit cu sfintenie asigurarile a aproape 200 de cazuri 
in care, din diferite cauze, membrii ei au murit in Statele Unite, 
dovedind odata mai mult seriozitatea acestei organizatii roma- 
nesti. 

In America mai exista si "Liga Catolica" formata de 10 
societati ale caror membri sunt Romani-Uniti, sau greco-cato- 
lici, si cum in teritoriile alipite la Romania Sasii formeaza un 
element insemnat, tin sa amintesc in treacat ca si ei au 46 de 
societati sub supravegherea si directia unei autcritati centrale, 
care dispune acTiitarea ajutoare^or prescrise in statute. 



PRESSA. 

PE TIMPUL vremuri'oi- noastre de restriste din anii 1916 — 
1918 si in urma, atunci cand la Paris si Londra se hotara 
c«xe va fi partea noastra din falimentul Austro-Ungar, pentrii 
prima data (!V!) in afara de granitele Tarii exista a presa ro- 
maneasca, scrisa insa in limba franceza pentru a face cunoscu- 
ta lumei intelectuale din Occident cau/-a noastra si deci ajutata 
si subventionata de guvern, Bineinteles ca aceasta pressa, oda- 
ta ce chestiunile importante ale Romaniei au fost rezolvite, a 
inceput sa-si piarda din importanta si va inceta odata cu aju- 
torul guvernului. 

In acelas tinip, sau mai bine zis, cu multi ani inainte de 
aparitia acestei presse de propaganda, peste tari si mari, la 
mii si mii de kilometri distanta de Tara^ si, ce e mai important 
ca toate, fara vre-un sprijin "oficial", se tipareau ziare roma- 
nesti. In curand se vor implini doua zeci de ani de cand in 
State^e Unite apar ziare romanesti, pornite din initiativa pri- 
begilor nostri, scrise de ei si tiparite cu banii lor. La depar- 
tari asa mari de cnsa si cei dragi, emigrantul roman a simtit 
mai mult ca ori-cand nevoia de a avea stiri din Tara lui. In 
privinta gazetelor se poate ca pana la un punct, Romanii sa se 
fi molipsit dela Americani, care fara indoiala sunt cei mai mari 
cetitori de gazete din lume. 

Cum in Statele Unite nu emigrasera ziaristi romani, redac- 
tarea- gazetelor noastre in mod firesc trebuia sa cada asupra in- 
telectualilor, insa acestia acum 20 de ani erau numai cati-va pre- 
oti mai de seama si cativa invatatori. Oameni cu suflet roma- 
nesc si constienti de rolu'. lor educator, preotii au fost primii, 
care au inceput sa tipareasca ziare romanesti in America. 

Ziarul "America", ce apare la Cleveland, — in fiecare zi 
afara de Dumineca, — e in al 7-lea an de existenta, iar zia- 
rul "Romanul" din Youngstown, Ohio, care apare de trei ori 



56 "ROMANII IN AMKRICA" 

pe saptamana, azi sunt 18 aiii de cand e publicat. Amandoua 
^u fost infiintate de preoti: "Romanul" publicat intaiu de pre- 
otul Epaminonda Lucaciu, pe cand "America" isi datoreste exis- 
tenta preotului Moise Balea; desi au trecut prin mai multe di- 
rectii, aceste doua ziare continua mereu sa apara si sunt cele 
mai cetite ziare romanesti din America. 

Azi "America" este organul oficial al "Uniunei Socie- 
lor de Ajutor si Cultura", fie-care membru fiind obligat prin 
statute, a subscrie la el. Dar a spune numai ca exista, ar insem- 
uh sa nu dam la iveala adevarul intreg. In Cleveland, departe 
de patrie, apare acest ziar tiparit de Romani intr'o tipografie 
romaneasca, proprietatea "Uniunei"! tipografie romaneasca 
in America pare cam surprinzator si totusi e o realitate. 

Gazetaria romaneasca in America insa nu se termina aci: 
in New York, un lung sir de ani a aparut ziarul "Desteapta-te 
Romane", care a fost infiintat de un invatator cu numele de 
I^.cob Roman. "Steaua Noastra" apare in acelas oras de peste 
10 ani. In Chicago este publicata "Lumea Nona", iar in 
Youngstown un al doilea ziar, — desi nu tot asa de important 
ca "Romanul", — cu numele de "Glasul Vremei". Greco-Ca- 
tolicii au si ei zinrul "Foaia Poporului" ce e scoasa la Cleveland. 
Catva timp inim.osul Protopop loan Podea a pubilcat o revista 
intitulata "Semanatorul", aparand la Youngstown; in ea, Roma- 
nii din America gaseau de multe ori lucruri interesante, insa 
in 1921 apiritia ei a incetat odata cu plecarea in Tara a sufle- 
tu''ui acestei publicatii. 

Pentru a da cetitorului o situatie clara a proportiei ce a 
luat ziaristica romana in America, trebuie amintit sa si acolo 
avem jurnalele noastre socialiste si radicale: "Desteptarea" si 
"Muncitorul", ce ^v^r la Chicago si care sunt subventionate de 
"tovarasii" Romani din America; in mare parte insa publicarea 
acestora este sub directia "Radicalilor" americani, care raspan- 
desc preceptele lor prin ziare publicate in toate limbile, pentru 
fie-care din ele avand talmpci, ce traduc in Mmba lor desbate- 
rile "Intern ationalelor" si alte vesti de senzat^'e dela Moscova. 
"Dreptatea" apare de 9 ani; la inceput era ziar socialist, tre- 
cand la tendintele radicale numai in anil din urma. 



'ROMANII IN STATELE UNITE" 



57 



7] 



T«E0fnC.(AI.Cfi6AN 
THE ROUMAIIIAN BEKE- 

wiu AND airu'sw. 
soarrits of AntacA 



AMERICA 

THE ONLY ROUMAJMIAN DAILY NEWS 



ARGEST C'RCULATION. 



HEACHES 100,000 PEOPLE. 



ORfiANULOnCIOSW. 
UKIUNEl SOCIETATIIOR 
ROHINt DE yUTOR 5I 
CULTbM DIN ADEBICA 



Mmu mimi 



AUTOGRAFUL REGJNEl MARIA A ROMANIEl 



'>, 



JlnuMUi^ cUu, i^/n***^:. 



*<*iv ludiji^s^tiCit 'iv9Tuid^ii fS^^Za. "jnf^ ^i^tt^a, (h^^uA. {a*^ aj4.'iiX' 



.'>-'^- 



■■■•<M- is tOA.*! rf*.*i<*iL, ^ii^ii.'^ ".t-ut/iACgk tfi iui^Sui, UmisUmjl I'taZuidu.i 



1^" 



v.^-'-.„5. '.>u..!.■'..^iJ^Za^^ /-ji^ ^ yU.\J!^ u* d a.u.t£i^ ^^, _. 



M>i(«itwtaufi>. wMfi 



TRAIASCA Am MULT: 
,] CarnI eu drag si v 



nn)0'ii)inlar83 eroului fa 



r 13«BUU;l K««nJUaL 



f fia! Ei. Fnnc!fK:Je 



"AMERICA" 



Zile pe care nu la peti uila 



Ziarul "AMERICA" Editia din 11 Noembrie 1921 



58 "ROMANII IN AMERICA" 

Dupa cum am mai spus singurile ziare cu influenta printre 
Romani sunt "America" si "Romanul"; ele sunt si cele mai 
vechi si acelea c:ire apar mai des, avand si eel mai mare numar 
de cetitori. Este drept ca unele din ziare^e enumerate au fost 
infiintate si exista pe langa vre-un agent de schimb si bilete de 
drum, care in "foaia lui" isi rezerva o pagina, din patru — pen- 
tru "a-si face reclama casei", deci ele au un caracter mai putin 
series si, mai curand sau mai tarziu, sunt menite a avea soarta 
altor publicatii trecatoare, care nu au lasat nici amintirea lor 
printre Romanii din America. 

Dar de sigur ca merita sa ne oprim un moment pentru a 
vedea cum se face gazetaria romaneasca in America, cand ea 
nu prim este nici un sprijin moral sau material din Tara. 

Romanul din America, de regula, nu invata englezeste si 
pana la un punct aceasta se datoreste si gazetelor, care reproduc, 
in traducere, din marile quotidiene americane articolele de im- 
portanta generala; votarea unei legi, ce priveste publicul in 
general, amanunte asupra vre-unui fapt cu rasunet mondial, o 
crima senzationala din vre-un centru locuit de Romani, etc. 
Emigrantul Roman insa tine sa stie si "cum merg lucrurile pe 
acasa" si dorinta lui e usor satisfacuta, caci redactia unui ziar 
romanesc din America primeste o suma de gazete din Tara, care 
desi ajung o luna dupa aparitia lor, sunt supuse aceleasi opera- 
tii ca ziarele americane. Se pubHca stirile pe care "redactia" le 
crede de interes general si cele marunte care ar fi trecute in 
tara sub: "Universul in Provincie" — "Din Banat" sau "Din 
Ardeal". Ori-cine isi poate inchipui bucuria aceluia, care in vre- 
un colt departat al Americei, se intampla sa citeasca vre-o veste 
c'hiar din satul lui. 

Vorbind de ziarele cele mai raspandite cum sunt "America" 
si "Romanul", pe langa astfel de noutati nu sunt Hpsite nici de 
naunta politica. Nu trebuie uitat ca sunt publicate in roma- 
reste si daca nu ar face Dolitica ar fi Mpsite de ori-ce interes! 
Cum si ce fel de politica fac ziarele romanesti din America este 
marturisit, — Doate in mod prea sincer (!) de autorul unui arti- 
col intitulat "Miscarea Culturala a Romanilor din America" si 
care a aparut in "Calendarul National al Ziarului America" pe 



"ROMANII IN STATELE UNITE" 5y 

1922. Vorbind de colaborarea oamenilor cu carte la, ziarele ro- 
manesti de acolo, zice: 

"Toti acei care ar dori sa contribue la aceasta miscare ar 
face un serviciu neasamuit de mare, daca ar colabora la ziarele 
de aici, §i nu cu articole politice, politica s'o lase pe seama re- 
dactoi'ilor, ci cu articole stiintif ice ..." 

Cam asa se petrec lucrurile si in Romania, numai ca in 
America nu se poate sti in ce partid "e inscris" d-nul Redactor. 
Bazati pe faptul ca majoritatea emigrantilor sunt plecati din 
Ardeal, vederile politice ale redactorilor se potrivesc cu cele ale 
partidului national din Transilvania ; profesorul Nicolae lorga, 
si el, e unul dintre favoritii ziarelor noastre de peste Ocean. 

Se poate pune insa ca aceste ziare due o mare lipsa de ori- 
entare serioasa, mai ales ca ele, — desi poate nu au tirajul unuia 
din ziarele mari din Tara, '■ — sunt citite cu mult mai mare aten- 
tie ca acestea §i, ce e mai important, sunt discutate de cititori 
intre ei. 

Romanul din America in general nu citeste gazeta engle- 
zeasca, fiindca nu o intelege, a§a ca el pune mare baza pe cele 
scrise in gazetele lui. In America, dupa o conversatie de cate- 
va minute cu vre-un Roman vei f i supus la urmatoarea intrebare : 

"Domnule, ma rog D-tale, n'ai v-o foaie d'a noastra... sa 
fie chiar veche?" 

Si in mijlocul acestor oameni, doritori de a ceti si a se in- 
strui, apar ziarele romanesti, care reproduc din tovarasele lor 
din Tara, — cele din opozitie, — articole pline de venin contra 
"celor dela Guvern", explicand apoi cititori^or lor cum este ad- 
ministrate tara noastra si Intrebandu-i daca mai doresc sa se 
repati'ieze. In urma razboiului, de cand in Statele Unite exista 
o legatie si consulate romanesti, multi din acei care colaboreaza 
la aceste ziare romanesti .?i care deci se considera conducatorii 
emigrantului roman, cred a-§i face o datorie in a critics aceste 
institutii, pe care le numesc "oficialitatea noastra". Pentru a 
ilustra aceasta atitudine, voi cita un exemplu: Reconstruirea po- 
dului dela Cernavoda a fost anuntata de ziarele noastre, insa 
cele americane nu au mentionat nimic despre acest fapt, menit 
a schimba cursul sistemului nostru p^anetar! Ziarele romanesti 



GO "ROMANII IN AMERTCA' 

din America invinovatesc guvernul si "oficialitatea noastra" pen- 
tiii aceasta levoltatoare lipsa de propaganda romarieasca in 
America ! 

Aceasta sitiiatie merita mai miilta atentie pentru motivul 
ca ziaiele romanesti ar avea un rol cu totul diferit decat acela 
de a reproduce dramele din Romania si a poblica articole criti- 
cand sistemul de guvernamant din Tara, articole care nu pot de- 
cat deprima pe bietul emigrant, instrainat de casa. Rolul adeva- 
lat al acestor ziare ar fi indrumarea taranu'ui nostra, care pen- 
tru cati-va ani eel putin, are la indemana toate posibilitatile 
imaginabile de a se educa; articole in care Romanul nostru din 
America sa fie povatuit si lamurit asupra mijloacelor ce-i stau 
la indemana fara nici o cheltuiala, nu se gasesc in aceste ziare. 
Romanul din America nu invata englezeste; pana la un punct 
poate are si dreptate: a plecat numai pentru cati-va ani, odata 
•liuns in America traeste intre Romani, la fabrica sau uzina 
vorbeste numai romaneste, citeste ziare in limba Kii, petrece 
pe legea lui, targueste la pravalie romaneasca, etc, De ce ar 
invata englezeste mai mult decat cate-va vorbe? 

Un glumet a publicat in "Calendarul Ziarului America pe 

1922", conversatie intre doua romance din America. A fa- 
cut-o, zice el, ca sa arate si celor de acasa cum vorbesc ai nostri 
in acea tara si spre lamurire merita sa citez cateva fraze: 

"Si ce ai de gand sa faci cand o iesi din giel?" (jail — in- 

chisoare — e vorba de sotul interogatei) . 

"Uel, ai dono (WeV, I don't know — Deh! Eu stiu) o sa 

vad." 

"Daca te lasa?" 

"Ai don cher (I don't care — Nu-mi pasa). E broc (broke 

- — fara bani). Tot ce este, casele, furnisingu (furnishing — 

mobila) si binii dela banca sunt ale mele. . .". 

Cititorul isi va da seama ca insusi Americanul abia daca 

ghiceste unele din aceste cuvinte mutilate, schimbate sau pro- 

nuntate numai pe jumatate. Si sa nu se uite ca acest fel de a 

vorbi nu este cauzat de faptul ca "persoanele" au uitat limba lor, 

nu, fiindca ele nu pot spune corect in englezeste ceiace spun in- 

oorect in romaneste. 



"ROMANII IN AMERICA"' 61 

Ei bine! Ziarele romanesti din America cied ca e de prisos 
sa pubice aiticole, explicand cititorilor lor avantajele ce le-ar 
sta la indamana daca emigiantul nostni s'ar duce la scolile de 
&eara, unde i se pieda gratuit limba engleza; nu cauta sa de- 
step'te in inimele cititorilor lor ideea ca Romanul e mai destept 
si are calilati superioare alter natiuni, ale caror emigranti au 
in America o situatie materiala mai buna ca a Romanului, nu 
insista a arata ca daca emigrantul nostru si-ar da osteneala sa 
invete limba tarii si sa citeasca si ziarele si reviste^e englezesti, 
care se vand pe nimica, acesta ar fi cu totul altfel privit de 
sefii lui in uzine, ar trece la o munca mai usoara si o plata mai 
buna. Nu lamureste pe Roman ca pentru a ajunge la ast.i nu 
il costa un ban, ci e suficient ca sa arate putin interes; de rest, 
Amricanii sunt foirte bucurosi sa se ocupe. Spatiul nu-mi inga- 
due sa enumar tot ce ar putea face "D-nul Redactor" pentru bi- 
I'ele si educarea abonatilor sai. Trebuie recunoscut insa ca 
acesta e in general bucuros sa aiba colaboratori si articole, scrise 
in acest sens, de oameni cunoscuti tuturor Romanilor si trimise 
special ziare^or din America. Nu num.ai ca vor fi bine primite. 
dar ele ar avea mai mult rasunet decat un articol politic repro- 
dus dintr'un ziar din Tara. Profesorul Nicolae lorga. cu dra- 
gostea sa de tot ce este romane'-c, a f^cnt primul inceput, prin o 
serie de articole adresate zi^rului "America" si autorul are na- 
deidea ca pilda va fi urmata si de a^ti oameni insemnati din 
Romania. 

Si in America se ridica vl'st-'-o tinere romanesti, care daca 
i-r fi indrumati sa-si insuseasca numai ce e bun din cele ce vad 
pcolo si sa beneficie.^p cat m/^i mu''t de toate mijloacele de edu- 
catie c£ le stau ^a disioozit'/^. odn^a ajunsi onmeni si inapoiati 
acasa, ar fi exemplul populatiei nonstre dela sate, ar fi temelia 
pe care speram sa cladim tara noastra din granitele de azi. 



BISERICA. 

DE VREME ce atunci cand am vorbit de Romanii din Ca- 
nada, am aratat cate si unde sunt bisericile acestora, — 
cladite si intretinute de ei insusi, — nimeni nu va mai fi sur- 
prins ci, cu drept cuvant, isi va zice ca in Statele Unite, unde 
sunt Romani mai multi ca in Canada, vor trebui sa fie si bise- 
rici mai multe. Si cititorul nu va fi deasmagit fiindca azi avem 
acolo 40 biserici romanesti, raspandite pi'in centrele locuite de 
compatriotii nostri. Probabil ca un numar asa mare sui'prinde 
chiar pe acei care au mai auzit cate ceva din viata Romanilor 
din America si cred ca nu inseamna a repeta mereu ace^as lu- 
cru cand tin sa atrag atentiunea inca odata ca toate aceste bi- 
serici au fost cumparate si cladite numai cu banii bietului Ro- 
man, — pana la ultima centima, stransa cu greutate din cei 
20 — 25 dollari pe saptamana, iar de acasa nici un sprijin moral 
sau material. 

Cele 40 de biserici romanesti din Statele Unite sunt majo- 
ritatea ortodoxe, insa Romanii Greco-Catolici (Uniti) au si ei 
un numar insemnat: sunt 24 de biserici ortodoxe si 16 greco- 
catolice. Tabela de mai jos indica pe state, localitatile si cultul 
acestor biserici: 

State si Localitati Ortodoxe Greco-Catolice 

OHIO Total 9 7 

Akron 1 — 

Alliance 1 1 

Canton 1 1 

Cincinnati 1 — 

Cleveland 1 2 

Dayton — 1 

Lorrain — 1 

Martinsferry 1 — 

Newark 1 — 

Warren 1 — 

Youngstown 1 1 



"ROMANII IN STATELE UNITE" 



en 



PENNSYLVANIA 


Total 


4 


4 


Elwood City 




1 


1 


Erie 




1 


1 


Farrell 




1 


— 


McKeesport 




— 


1 


Philadelphia 




1 


— 


Scalplevel 




— 


1 


INDIANA 


Total 


4 


2 


East Chicago 




— 


1 


Gary 




1 


— 


Indiana Harbor 




1 


1 


Indianapolis 




1 


— 


Terre Haute 




1 


— 


ILLINOIS 


Total 


1 


1 


Aurora 




— 


1 


Chicago 




1 


— 


MICHIGAN 


Total 


9 


— 


Detroit 




2 


— 


NEW YORK 


Total 


2 


— 


Buffalo 




1 


— 


Vansacket (Long 


Island) 


1 


— 


MINNESOTA 


Total 


1 


— 


St. Paul 




1 


— 


NEW JERSEY 


Total 


— 


1 


Trenton 




— 


1 


NEBRASKA 


Total 


1 


— 


Omaha 




1 


— 



Unele din aceste biserici au fost cladite in mod specia', in 
sti'ul bisericilor romanesti din Tara. de architecti Romani si 
zugravite de pictori romani ce se afla in America; acestea pe 
langa ca fac fala Romanilor, dar sunt adevarate podoabe ale 
artei noastre, transplantata in departarile Apusului. 

Altele, judecand dupa exteriorul lor, prezinta aspectul unei 
cladiri mai mult sau mai nutm incapatoare; in interior au o sa^a 
mare care e amenajata drept biserica, etajele de sus putand fi 
locuite. Desi din cele 40 de biserici una, cea din Vansacket c 



64 "ROMANII IN AMERICA" 

a Romanilor-Macecloneni din State'e Unite, iar alta, cea din 
Dayton, a fost vandutallutenilor, oricare ar fi insa aspectul lor 
exterior sau interior, aceste proprietati romanesti reprezinta o 
valoaie de aproiipe un midon de dolkiri si datoriile sau ipotecile, 
care mai exista asupra imobilelor, sunt asa de neinsemnate ca 
pot fi trecute cii vedeiea in aceasta lucrare. 

Probabil ca e interesant sa ne opiim iin moment asupra 
circumstantelor care au dat posibilitatea fo.stilor plugarj ro- 
mani, — flindca ale lor sunt, — sa achizitioneze asemenea averi. 
La infaptuirea acestui lucru a ajutat foarte mult spiritul de or- 
ganizare romanesc, emigiantii constituindu-L;e in societatile si 
uniunile de care am vorbit, insa in cea mai mare parte explicatia 
e chiar sistemul de orgimizatie si principiile ameiicane in afa- 
ceri, — in special cele de comert. America este tara Creditului: 
un glumet a zis odata ca cineva care are 3 dollari si se bucura 
de credit, daca vrea sa se insoare va intimpina mai multe greu- 
tati in a-si gasi mireasa decat a se vedea cu toata casa mobilata 
si celelalte de trebuinta pentru injghebarea noului trail! 
Doi dollari ii sunt ceruti pentru eliberareii certificatului de ca- 
satorie iar restul il obtine pe credit dupa ce a platit firmei un 
dollar si a semnat angajamentul. Acum sa nu se creada ca 
taranul no-.tru a obtinut sau cladit asi usor bisericile ^ui din 
Statele Unite. Desi castigau putm, aveau insa un venit asi- 
gurat pe tot tiripul anului, deci creditul lor era asigurat. Pen- 
tru infaptuirea dorintei lor, nu le trebuia decat sa se organizeze, 
constituindu-se in parochii, si a strange suma ce trebuia platita 
la semnarea contractu'ui. La strangerea banilor necesari a 
fijutat in mod o-eneros fiecare dintre emigranti cu ocazia colec- 
telor ce se instituiau in colonic; de alta parte si societatile s'au 
inrolat si e'e la inio-hebarea fondurilov necesare, prin serbarile 
si petrecerile ce dadeau pentru c^adirea cutarei sau cutarei 
bisevici. 

Parochienii so Icg-^seva ca vor plati o taxa, fixata de con- 
piluil parochiei si al c^m.i total va aconen intretine^'ea biseTicei 
cum si amoTtiz^rea ipofpcoi. Astfel situatia de a'i a biserici'or 
voT'Tai-iP'^fi r;e ]an«*n c--,-,i"ritul rpb'o-ios de cave ">u fost i'TsnfJetiti 
opitvo'oii loT. se datore^;te si bunei cvedinte constinciozitatei si 
f nerp-iei acostora de a «e tine de cuvantul dat. 



"ROMANII IN STATELE UNITE" 



65 




Biserica Greco-Catolica Romana din Aurora, Illinois. 



66 "ROMANII IN AMERICA" 

Afara de biserica romana din Cincinnati, care a fost supusa 
si daruita Mitropoliei din Sibiu, toate celelalte apartin epitropilor 
si pnrochienilor din coloniile respective; in cazul cand acestia ar 
dori-o, oricand proprietatile pot fi vandute, banii realizati reve- 
nind in proportie contribuitorilor. Exceptie o fac bisericile gre- 
co-catolice romanesti, care sunt administrate de episcopii dioce- 
zelor Romano-Catolice din America si de comitetele sau consi- 
liile parochiale. Preotul unit, Drul E, Lucaciu a fost primul 
care a daruit diocezei romano-catolice din Cleveland una dintre 
primele biserici Unite romanesti cladita in acel oras. 

Actiunea parintelui Lucaciu a fost si este inca mult criti- 
•cata de Romanii din America; desi amandoua taberile, — pro 
si contra, — au partea lor de dreptate, cititorul isi va da seama 
singur cat de mare a fost gresala zisului preot, cand voi discu- 
ta mai la vale chestiunea preoti'or romani din Statele Unite. 

Aceasta chestiune prezinta un interes deosebit pentru cei 
din Tara si ca sa fiu mai precis, pentru opinia publica roma- 
neasca, pentruca interesul acelora, care au indatorirea de a se 
ocupa de preotii nostri din America, pare a suferi de rau de 
mare si deci ezita a trece Oceanul. M'am ihotarat a scrie aceste 
randuri numai pentru a lamuri publicul nostru asupra situatiei 
fratilor nostri din America, a expune starea lor asa cum se 
prezinta ea, si daca unele lucruri ar pare ca vizeaza sau jig- 
nesc pe unul, sau lauda si inalta pe altul, cetitorul este prevenit 
ca nu acestea au fost intentiunile me^e: am socotit o datorie a 
spune adevarul cu rozele si ghimpii lui. 

Cine cunoaste putin situatiunea bisericilor noastre din Ame- 
rica, ramane sui*prins de rezultatele aproape de necrezut, pe 
care le-au realizat emigrantii nostri, taranul nostru plecat dela 
coarnele plugului ; ramane surprins de ce a fost in stare sa in- 
faptuiasca fara alt ajutor, in mai putin de doua decenii, fiind- 
ca in 1900 inca nu era biserica romaneasca in America. Tara- 
nul nostru si-a inteles datoria si a facut poate mai mult decat 
era chemat sa faca. Insa acela, care cunoaste aceste lucruri, 
ramane inmannurit in fata indiferentei autoritatilor noastre si 
a desinteresarei lor de a coopera cu credinciosii din America, 
de a le da o mana de ajutor acolo unde darnicia si energia emi- 



"ROMANII IN STATELE UNITE" 67 

grantului inceteaza spre a face loc intelepciunei autoritatilor 
noastie bisericesti si a d itoriei lor de a trimite acolo pe cei mai 
capabili, cei mai idealisti si cei mai culti dintre membrii ei, 
aceia care ar fi posedat calitatile necesare si dorinta de a ras- 
pandi mangairea sufleteasca din lumea de aci, aceia care in scurt 
tjmp ar fi fost in stare sa fie pe aceias treapta cu colegii lor 
de a'te religii, aceia care ar fi putut deveni apostoli, patrioti, 
luminatori ai poporului, educatori si invatatorii tineretului ce 
vede lumina zilei pe acele locuri. 

Sa nil se creada ca aceasta ar fi fost o povara pe spinarea 
acestor autoritati. Bisericile din America se intretin singure, 
platindu-si si preotii. Aci Romanul a imitat pe American si 
celelalte natiuni in totul. 

Singurul lucru imposibil pe care 1-au cerut si inca continua 
s'o faca Romanii din America este "un dram de interes si al- 
tul de bunavointa". Cam muU, — nu-i vorba — dar trebue 
recunoscut ca au si ei dreptate, caci desi sunt 40 de biserici, desi 
au cheltuit o groaza de bani cu ele, in loc de avea doi preoti la 
biserica nu au nici macar unul la doua biserici!! 

In 1921 se gaseau in America, — in Statele Unite, — 19 
(nouasprezece) preoti romani, dintre care 11 ortodoxi si 8 
greco-catolici. Aceasta e situatia admisa in fata lumei, in fond 
insa nu avem decat 8 preoti ortodoxi si 8 greco-catolici, unii 
hirotonisiti in Tara, altii fosti calugari. La New York exista 
un "episcop Rus" de contrabanda, care nu e recunoscut nici de 
capii bisericei rusesti din America; el insa are o fabrica de 
preoti", unde ori cine, fara nici o pregatire sau chemare, intra 
pe o use cu cateva sute de dollari in buzunare, sta inauntru tim- 
pul 'necesar pentru a invata cateva rugaciuni si ese pe alta use, 
minus dollarii, insa inarmat cu un "certificat" ca are dreptu^- 
de a oficia sfintele taine. Trei, din cei 11 preoti ortodoxi "s'au 
supus acestor canoane" si, pentru ca cei ce se intereseaza de 
aceasta chestiune sa nu-si faca iluzii zadarnice despre ce se 
poate astepta dela astfel de conducatori spirituali ai taranului 
nostru din America, e suficient a aminti ca unul din acesti 
preoti a pus anteriul numai dupa ce legile prohibitiei alcoolului 
i-au inchis carciuma. 



68 "ROMANII IN AMERICA" 

Daca cei din Tara nu se intereseaza, lucrul e mult discutat 
de Romanii din Statele Unite. lata ce zice "Calendarul Ame- 
ricei" : 

"Preotii au fost chemati de popor. Ei, avand existenta 
asigurata pentru cate-va ore de serviciu in cursul unei sapta- 
mani, ar fi fost elementul eel mai indicat pentru formarea unei 
miscari culturale, dar pacatul a fost, — dupa cum au recunoscut- 
si altii, — ca afara de foarte putine exceptii, preotii veniti 
m America n'au corespuns nici macar chemarei lor la altar. In 
cele mai multe cazuri, autoritatile superioare bisericesti din 
Tara au trimis aci preoti de care voiau sa se scape ca de o 
povara. 

"Un timp indelung-at, preotii au pierdut timpul in dispute si 
lupte confesionale, si ceiace a fost si mai dureros, preotii orto- 
doxi intr'o lupta de exterminare intre ei isvorata din interese 
materiale, din invidie si adesea ori din coborarea demnitatei 
preotesti, fapt impotriva caruia se revoltau cei putini si buni. 

"De o unitate intre preotii greco-catolici si ortodoxi im- 
preuna cu patura culta in jurul unei idei altruiste, culturale sau 
nationale, nici pomeneala. Dimpotriva, ani indelungati au fost 
despartiti in mai multe tabere invrajbite, unindu-se o parte din 
ei numai atunci cand voiau sa dea vre-un atac asupra organiza- 
tiilor muncitoresti, cu scopul de a pune mana pe conducerea 
lor, bazati pe principiile preconizate de ei ca sunt "Conducatorii 
firesti ai poporului" si deci, volens-nolens, poporul irebue sa se 
.supuna conducerei lor". 

Poveste trista, dar foarte adevarata si care si azi a ram.as 
aproape neschimbata ; mai mult inca : dupa razboiul mondial, unii 
din membrii comisiunilor si misiunilor oficiale trimise din Ro- 
mania s'au lasat si ei ademeniti de acest "sport" si, — din lipsa 
de orientare sau cunostinta, — s'au rasculat tocmai contra ce- 
lor buni. Exceptii? Singurul preot roman care si-a legat nu- 
mele de miscarea romaneasca, culturala si spirituala din Ame- 
rica, este parintele loan Podea. — protopop roman in America 
si preotul bisericei "Sf. Andrei" din Youngstown. Acest preot, 
ani dearandul, a luptat pentru ridicarea nivelului cultural al 
"tuiTnei" sale din America, pentru organizarea atat a compatrio- 



"ROMANII IN STATELE UNITE" 69 

lilor sai cat si a preotimei, a carei ocupatie era numai interesul 
din ce in ce mai intens pentru "talerii" (dollarii) romanului. 
Posedand o educatie frumoasa de acasa, parintele Podea in 
scurt timp a invatat bine limba engleza, studiind metoadele si 
mijloace^e americane de educatie dela amvon; apoi insufletit de 
sentimente frumoase nationale si religioase a pornit prin centre- 
le romanesti din Marea Republica cum si din Canada tinand 
predici, conferinte, sfatuind pe Romani in timpurile de greva, 
adunand colecte sau scriind articole in reviste si alte publicatii. 
Daca a putut rezista atacurilor si sicanelor cu care era intam- 
pinat in toate partile de aceia care vedeau in el vrajmasul com- 
binatiilor lor de tot felul este numai datorita firei sale de lupta- 
tor aprig. Cu o floare nu se face insa primavara si nici nu se 
poate indrepta aceasta situatie trista; parintele Podea e sin- 
gurul care a venit sarac, a luptat cu inversunare si, vazand ca 
din Tara nu i se mai trimite nici un ajutor, in toamna anului 
1921 s'a inapoiat in Patrie si mai sarac decat plecase si. pro- 
bibil deceptionat si amarat de cele prin care trecuse, fiindca pe 
timpul sederei sale in America fusese acuzat de bolsevism si ca 
hT fi preot care nu crede in cele sfinte. 

Chestiunea preotilor romani prezinta o deosebita impor- 
tanta si din aH punct de vedere: vorbind despre Romanii din 
Canada spuneam ca multi dintre copii nascuti si crescuti aco/^o 
uita limba romaneasca si nu cunosc nimic din istoria tarii pa- 
lintilor lor, singurul mijloc, pe langa religie de a mentine man- 
'dria lor nationala. Acelas lucru se petrece si in Statele Unite, un- 
de sunt o suma de emigranti romani, unii stabilindu-se pentru un 
timp mai indelungat, iar altii poate pentru totdeauna; de aci in- 
sa nu rezulta ca tara lor sa se dezintereseze cu totul de ei. 
Si ei, mai tarziu, pot avea rolu^ lor national, deci autoritatile ro- 
manesti din Patrie ar trebui sa se ocupe mai ales de mentine- 
lea credintei celor batrani si educatia romaneasca a celor tineri. 
Greutatea este ca nu e nevoie de bani ci de oameni. 

Copiilor de roman din America le stau la dispozitie cele mai 
lierfectionate si mni moderne mijloace de educatie, numai ca 
parintii care lucreaza din greu toata ziua nu au timp sa se ocupe, 
sau nu stiu cum si ce sa faca pentru ca vlastarele sa beneficieze 
de asemenea mijloace. Preotul roman, greco-catolic sau ortodox, 



70 "KOMANII IN AMERICA" 

ar trebui sa-i lumineze si sa-i sfatuiasca ce sa faca. La scolile 
americane copii strainilor nu invata nici religia, nici istoria si 
iiici literatura tarei lor; preotul roman ar trebui sa fie spiritul 
patriotic, idealist si desinteresat care sa se ocupe de aceasta. 
Taranul nostru din America e totdeauna gata sa-1 a jute cu bu- 
iiavointa si bani. Cei batrani nu invata englezeste si deci nu 
progreseaza, trecand la lucrari mai delicate si mai bine platite: 
e deci de datoria preotului ca dela amvon sa-i predice si sa-1 lu- 
mineze, aratandu-i ca nu e nevoie sa se faca cetatean american 
daca invata englezeste, ca prin asta isi poate pastra nationali- 
tatea, numai si-ar dubla economiile. Nu o face nici unul dintre 
preotii nostri de acolo desi e chiar in interesul lor propriu; cu 
cat emigrantul nostru va castiga mai mult, cu atat va darui mai 
mult, si din darul lui e platit preotul. 

Pentru infaptirea acestor lucruri, acestor datorii, nu tre- 
buiesc supra-oameni, dar mai putin "preoti" care cand se duce 
Romanul la el, dela use in intreaba cati "taleri" are in chimir. 
Autoritatile bisericesti din Tara ar trebui sa caute printre pre- 
otii lor oameni, care pe langa cunostinta meserii lor pot fi ade- 
varati doctori sufletesti, preoti cu sentimente frumoase roma- 
nesti, care intre botezurile si imormantarile din parochie, con- 
linua sa se instruiasca, preoti cari prin demnitatea si infatisa- 
rea lor stiu sa impuna respectul, stima si dragosten credinciosi- 
^or inainte de a spune o vorba. Aceia care s'ar dovedi ca inde- 
plinesc aceste conditii si calitati si ar accepta sarcina de a 
mentine religia si cultura noastra printre Romanii din America, 
ar putea fi supusi unui curs special pe langa una din scolile nor- 
niale dela noi, in care sa li se predee elementele necesare de pe- 
dagopie. Acest curs sumar le-ar da posibilitatea sa-si poata 
indeplini sarcina de invatatori, sau institutori ai tineretului din 
America, urmand ca ajunsi acolo, manati de interes, sa se poata 
pune in scurt timp la curent cu metode^e perfectionate americane, 
pe care sa le studieze si sa le adapteze in predarea limbei ro- 
mane, geografia Tarii, istoria naturala, religia si ceva din lite- 
ratui"a noastra. 

Daca in America ar fi astfel de preoti, ei nu ar intarzia de 
a functiona In calitate de "Conducatori firesti ai Poporului" fa- 
ra a incepe prin a se intitula asa. Prin pilda lor proprie si co- 



"ROMANII IN STATELE UNITE" ' 71 

crdonarea muncei lor, ei ar propovadui armonia si buna inte- 
legere intre frati, ar prevede tendintele gresite si atrage din 
limp atentia asupra lor. Cu astfel de oameni biserica greco-ca- 
lolica din Dayton nu ar fi fost vanduta Rutenilor si nici cea 
din Cleveland cedata episcopului catolic, parintele Lucaciu a 
ales pe eel mai bun dintre rele: in loc de a lasa biserica lui in 
voia soartei si de rasul Americanilor a cedat-o acelora care azi 
se ingrijesc de dansa si-si dau tot interesul ca sa-si indeplineas- 
ca menirea pentru care a fost cladita. 

Autorul randurilor citate spunea ca preotii nu au de lucru 
decat cate-va ore pe saptamana si are perfecta dreptate, caci 
afara de serviciul de Dumineca sau din sarbatori, vre-un acatist, 

— care-1 costa pe Roman camasa de pe el, — nu fac nimic. Se 
uita la copii Romanului, care dupa ce se inapoiaza dela scoala 
americana ies in strada si se joaca; se uita la ei si nu se gan- 
deste a intruni pe parinti si a le propune sa adune acesti copii 
in sala vre-unei societati si cu bunatate sa-i invete ca inainte de 
un Washington sau Lincoln, in tara parintilor lui au trait 
Wasihingtoni ca Mihaiu Viteazul, Stefan eel Mare, Tudor Vladi- 
mirescu, etc. Nu numai ca nu 1-ar costa vre-un ban, dar parintii 
ar fi gata sa-1 a jute. 

Aici e locul a spune ca in ce priveste scoala romaneasca in 
America nu s'a facut aproape nimic. Abia in toamna anului 
1921 s'a deschis o scoala "Regele Ferdinand" in orasul Indiana- 
polis. Miscarea a pornit exact pe calea descrisa mai sus, inva- 
tator fiind un baptist, student la teologie si care desi functio- 
neaza ca preot nu e recunoscut. Desi acest inceput a fost pri- 
mit cu bucurie si entuziasm de catre mernbrii parochiei din 
Indianapolis, autorul a avut deziluzia sa fie informat ca acest, 

— sa-i zicem preot, — la baza unui asemenea inceput "desin- 
teresat" nutreste alte intentii; ar fi o adevarata fericire daca 
informatiile me^e s'ar dovedi inexacte. Vestea deschiderei 
acestei scoli a desteptat interesul celorlalte centre romanesti, la 
Detroit si Alliance punandu-se in discutie formarea unei alteia. 

Bisericile romanesti din America sunt asa de departe de 
Tara, ca ele ar necesita prezenta unui sef ierarhic, trimis din 
Romania si care ar trebui sa supravegheze, indemne si conduca 



72 "ROMANII IN AMERICA" 

preotii din diferitele centre. Este clar ca prezenta unui sef or- 
todox si a altuia greco-catolic se impune chiar in cazul cand 
preotii ar fi oameni indeplinind conditiile §i calitatile descrise 
mai sus: ar fi eel putin 24 preoti cu aceleasi Indatoriri si ace- 
leasi drepturi, cu dragostea sincera de a lucra in armonie. Ori 
asa ceva nu ar fi posibil decat in cazul cand ar exista o auto- 
ritate centrala, care sa coordoneze actiunea lor, care sa poata 
aplana sau impiedeca vre-un eventual incident, dintre preoti, 
sau dintre unul din ei si mireni, un sef care sa poata face fata 
si lua apararea atacurilor rau-voitorilor, fiindca si acolo exis- 
ta neghina romaneasca. 

Daca autoritatile, in a caror sarcina cade mantuirea sufle- 
telor Romanilor din America, vor trebui sa-si dea toata oste- 
neala in a alege si apoi cerne solii lor, ce vor fi trimisi peste 
Ocean, aceste autoritati vor trebui sa-si dubleze atentia si incor- 
darea cand va fi vorba de alegerea sefului, caci daca acesta nu 
va fi sincer, nu-si va intelege datoria lui si nu va fi in stare 
sa-si indeplineasca cu prisosinta chemarea, va impiedeca si pe 
cei cu tragere de inima sa-si infaptuiasca planurile, 

Romanii din America au cerut inca de acum cati-va ani ca 
autoritatile bisericesti din Tara sa se intereseze de preotii ro- 
mani de acolo ; pana acum acestea nu au facut nimic, convinse 
fiind ca "rabdarea Romanului e mare". Dar si ea are o mar- 
gine si daca intr'o buna zi vom afla ca si celelalte biserici roma- 
nesti vor avea soarta celor din Dayton, sa se stie ca vina nu va 
fi a credinciosilor, care le-au cladit in adevar cu sudoarea frun- 
tilor lor spre a lasa monumente de pomenire romaneasca peste 
iari si mari, ci acelora, care erau chemati sa le stapaneasca, dar 
carora le-a fost teama ca aceasta e o datorie peste puterile lor. 



EVREII ROMaNI in STATELE UNITE. 



DESI DESPRE Romanii din America pana acum nu au apa- 
rut decat eel mult cate-va articole de ziar sau reviste, fie 
o brosura sau doua^ linca nu s'a scris nici atat despre Evreii Ro- 
mani de peste granitele Tarii. Autorul, fara a cauta un motiv de 
lauda, crede a fi primul, care nu a trecut cu vederea aceasta 
chestiune. Publicul roman va gasi in randurile de mai jos ama- 
nunte, care daca nu-1 vor surprinde, eel putin ii vor da putin de 
gandit asupra acestei rase, atat de prigonita de toate popoare- 
le "eu eon.^tiinta nationala". 

Persoanele, care s'au mai ocupat de chestiunea Romanilor 
din America, nu au avut despre Evreii Romani de acolo decat 
cuvinte foarte putin magulitoare. Spre exemplu un scriitor, au- 
torul unei brosuri, sustine ea primii emigrant! romani au fost 
adusi de "agentii jidani", iar mai departe ca "indata ee s'au 
stabilit 20 de Romani intr'un oras, s'a §i ivit Ovreiul cu crasma, 
biletele de vapor, casa de schimb, etc., traind din munca emi- 
grantului si exploatandu-1". Daca ar fi adevarat ca "Ovreiul" 
1-a adus in America pe primul emigrant roman, asta denota ca 
"Ovreiul", — emigrant si el, odata ce a gasit In noul continent 
un fel de viata, care oferea avantagii egale pentru toti, ori cine 
si de ori unde ar veni acestia, si-a amintit ca acolo de unde pie- 
case, mai lasase in urma si alti semeni de ai lui, fie ei chiar 
crestini, care erau aproape tot asa de persecutati si sufereau tot 
asa de adanc ca si acest "Ovreiu". El i-a scris Romanului ca 
in America e bine si ca acolo si-ar putea agonisi eel putin traiul ; 
dovada ca la urma urmelor aceasta na^ie nu e asa de egoista 
preeum si-o inchipuie unii. 

Cat despre afirmatia ca Evreul este aeela care si-a deschis 
pravalia in mijloeul emigrantilor romani nu e prea exacta nici 
ea. Un recensamant sumar va dovedi ca majoritatea caselor de 
schimb si a pravaPiilor frequentate de Romani apartin tot com- 
patriotilor lor crestini. Se poate ea primii emigrant! debarcati 



74 "ROMANII IN AMERICA" 

in America sa fi preferat a-si procura cele de trebuinta dela 
l)ravalia vre-unui Evreu ce se intamplase sa stie romaneste, Pe 
acea vreme emigrantul nu avusese prilejul sa invete nici cele 
cate-va cuvinte, care formeaza dictionarul lui englez pe tot tim- 
pul sederei In America. Negustoria e una din principalele cali- 
tati, ca sa nu zic ocupatii. ale rassei Semite asa ca daca emi- 
grantul roman a descoperit-o si a intrat in pravalia Evreu^ui, 
ce se intamplase sa fie si el roman, vina nu e a nimarui: o 
simpla coincidental 

O cercetare impartiala a chestiunei, dovedeste ca emigrarea 
Evreului-Roman a inceput cu mult inainte de emigrarea com- 
patriotului sau crestin. Cand au ajuns Romanii in America, 
Evreii veniti din aceiasi tara, — eel putin unii din ei, — erau 
deja oameni cu stare; cei mai multi tocmai pornisera pe dru- 
mul prosperitatei, deschizandu-si pravaliile pe la marginea ora- 
selor. Aci s'au intalnit Evreul cu Romanul si, — in multe ca- 
zun s'au legat prietenii. 

De sigur ca majoritatea cititorilor acestei lucrari cunosc 
unele din cauzele emigrarei Evreilor-Romani in America. Desi 
in Romania nu au fost niciodata pogromuri contra Evreilor, — 
cum au fost cele din Rusia, — desi in Romania Evreii nu au 
avut nici cand de suferit persecutiile fratilor lor din Ungaria, 
totusi. — pana in anii din urma, — la noi in Tara exista cre- 
dinta ca acest popor fara patrie nu ar putea nutri in sufletul lui 
nici un fel de sentiment national, ca ei nu s'ar putea atasa in 
mod sincer de tara in care traesc. 

Nu e intentia mea de a intra in discutia acestor banueli ca- 
re le avem nu numai noi Romanii ci si alte popoare, in treacat 
insa asi putea spune ca diferenta de religie nu pare a fi motivul 
principal: cu toate relele si neajunsurile suferite de pe urma lor, 
azi noi nu avem sentimente de ura fata de Musulmani, desi di- 
ferenta dintre religia lor si cea crestina nu e mai mica decat 
aceasta din uiTna si cea mozaica. Credinta noastra despre si 
sentimentele noastre fata de Evreii Romani se pot atribui fap- 
tului ca nu am cautat sa-i studiem putin, nu am cautat sa ve- 
dem daca in adevar exista o baza serioasa pentru a justifica 
atitudinea noastra. 



"ROMANII IN STATELE UNITE" 75 

Desi de secole mii de Evrei au cautat adapost in Tara noa- 
stra, pentru noi totdeauna Evreul a ramas Evreu. Copilul de 
Evreu nascut din parinti, — ce si ei se nascusera si crescusera 
in tara, — era privit ca strain . . . poate mai putin, f iindca in 
tara pe care el o considera drept patria liii avea multe datorii 
si foarte putine drepturi; in orice incercare a lui de a-si imbu- 
natati situatia, piedici legale il opreau. Nu voi insista mai mult 
asupra acestor dhestiuni acum cand gresala a fost reparata, 
acum cand si unii si altii ne dam silinta a uita trecutul, dar de- 
sigur Ca publicul roman ar dori sa stie ce i-a facut pe majorita- 
tea Evreilor din toate tarile sa emigreze in America. 

Trei sunt motivele principale: nenumaratele sanse in co- 
mert si industrie, libertatea care o are ori ce natiune in America, 
si usurinta cu care pot deveni cetateni, bucurandu-se de toate 
drepturile. Prima cauza nu intra in cadrul acestei lucrari, iar 
in ce priveste ultima e destul a spune ca dupa 5 ani de sedere 
continua in Statele Unite, orice emigrant, — inclusiv Evreii, — 
poate cere sa fie naturalizat, devenind cetatean american cu 
dreptul de a exercita toate privilegiile civile si politice. 

In ce priveste libertatea de care se bucura Evreii in Ame- 
rica, strainul, care cauta sa afle mai multe amanunte asupra ei, 
ramane surprins, Orasul New York ofera un exemplu tipic. 
Aproape un milion de Evrei s'au stabilit in acest oras si ii ga- 
sesti in toate ramurile de activitate, ocupand pozitiuni dela cele 
mai umile pana la cele mai importante. Majoritatea sunt ame- 
ricanizati si totusi asta nu-i impiedica a avea, — numai in New 
York, — peste zece ziare publicate in limba ebraica, apoi reviste, 
teatre, societati, etc. E de remarcat ca toti devin buni cetateni; 
unul din cei mai renumiti judecatori din New York este un 
Evreu si el e tot asa de apreciat de crestini ca si de fratii lui 
de aceiasi religie. 

Acehs lucru se petrece dela un capat la celalalt al Americei: 
pretutindeni, — in centrele mari sau mici, — Evreii au orga- 
nizatiile lor, pressa lor si in general au ajuns ^a o situatie ma- 
teriala relativ buna, fie in comert, industrie sau chiar ca func- 
tionary Americanul, — cu exceptia celui sovinist sau anti- 
semit, — nu se plange contra Evreilor si nici nu se teme de 



76 "ROMANII IN AMERICA" 

existenta unui pericol semit chiar cand un Evreu, — cum a 
fost Henry Morgenthau, — a ocupat functiunea de Ministru 
Plenipotentiar al Statelor Unite. Ar fi multe de spus in ce pri- 
veste libertatea, de care se bucura Evreii in America, insa spa- 
tiul nu-mi ingaduie sa intru in detalii. Totusi cred ca aceste 
cate-va amanunte vor da cititorului o ideie asupra atractiei de- 
csebite ce oferea Noul Continent pentru Evreul prigonit din 
Europa. 

Evreii Romani au inceput sa emigreze in America inca din 
iinii 1880 — 1885; aproape cu 10 ani inaintea primilor Romani. 
Numarul emigrantilor Evrei-Romani a crescut continuu, ajun- 
gand maximul in anii 1902 si 1903, cand plecau pe jos dela noi 
din tara pana la vre-imul din porturile unde se piitea imbarca 
pentru America. Ei erau mai fericiti decat tovarasii lor cres- 
tini, pentruca pe acea vreme existau de mult in Statele Unite 
t-ocietati de ajutor si organizatii izraeilte, care ii primeau, ii 
hraneau, Imbracau, ii ajutau cu bani si le si gaseau de lucru. 
Mjai ,'ales a le gasi df» lucru nu era greu fiindca desi nu stiau 
englezeste, puteau sa se inteleaga foarte bine in limba ebraica 
si gaseau cu usurinta o firma izraelita doritoare a-i ajuta. Har- 
nicia Evreului nu o contesta nimeni si, oferindu-se sa lucreze 
si pe cat de putin, se intelege ca nu le-a fost greu sa-§l ^sigure 
traiul. 

Astfel numarul Evreilor emigrati din Romania se ridica la 
suma rotunda de 75.000, la care daca mai adaugam si pe cei 
din Basarabia, — cam 25.000, — am avea azi aproximativ 
100.000 de Evrei-Romani in Statele Unite. Majoritatea acesto- 
ra, sunt cetateni americani si de sigur ca nu se vor mai inapoia 
in Tara decat poate ca sa-si ia vre-o ruda sau pentru o vizita. 

In numar mic ei sunt raspanditi pe toata intinderea Sta- 
telor Unite, insa mai jos voi indica orasele unde Evreii-Romani 
sunt stabiliti in numar mai insemnat: 

New York 

Chicago 

Philadelphia 

Buffalo (N. Y.) 

Pittsburgh 

Baltimore 



cam 


40.000 


cam 


25.000 


cam 


20.000 


cam 


5.000 


cam 


5.000 


cam 


5.000 



"ROMANII IN STATELE UxNJlTE" 77 

E greu de a da cifve absolut corecte, insa acestea sunt de- 
stul de exacte pentru a arata nedreptatea celor care sustin ca 
si in America Evreii au "exploatat" pe Romani. Cititorul va 
observa ca in statul Ohio, — eel mai insemnat centru romanesc 
din Amei'ica, — Evreii-Romani sunt asa de putini la numai ca 
nu s'a putut stabili o cifra si pentru ei. 

Cu energia si cumpatarea clasica rassei lor, multi din acesti 
Evrei-Romani, — care acum 30 de ani au debarcot in America 
lara o centima, — azi au ajuns oameni bogati, cetateni respec- 
tati de comunitate, unii ocupand situatiuni ce pot fi invidate de 
ori cine. In statele industriale ca Illinois si Michigan, in frun- 
tea cator-va uzine importante se gasesc azi Evrei emigranti din 
Romania, pe cand in Texas si celelalte state sudice, sunt mari 
comercianti sau angajati in industria petrolifera. 

Unul din principalele motive care au facut ca Evreii-Romani 
din America sa ajunga in scurt timp oameni cu o situatie fru- 
moasa, este ca aproape toti emigrantii au fost oameni cu cu- 
nostinte comerciale si mai ales meserisi. Desigur ca intre cei 
100.000 de Evrei plecati vor fi si cati-va, care inca abia sunt in 
stare sa-si castige traiul dela o zi la alta, dar numarul lor este 
infinit de mic daca, pastrand aceiasi proportie, am face o com- 
paratie intre acestia si Evreii emigrati din Rusia sau Polonia. 
Peste 50% din ei sunt meseriasi, avand reprezentanti in toate 
bransele industriale si de preferinta croitori, blanari, lacatusi, 
tinichigii, tamplari, tapiteri, etc. Un numar insemnat sunt lu- 
cratori in fabrici, insa si felul lor de ocupatie cat mai cu seama 
p^ata difera mult de cea a emigrantului Roman, a taranului. 
Sunt mult mai bine platiti, fiindca sunt intrebuintati ca meca- 
nici, strungari, in fabrici de mobile, de hamuri, etc. 

Alti 40% din acesti Evrei plecati dela noi din tara sunt azi 
comercianti in America. Aproape juraatate din ei sunt ne- 
gustori engrosisti de articole de manufactura si stofe. Restul 
ori sunt vanzatori, comisi-voiajori, ori au fost m stare sa ago- 
niseasca in deajuns pentru a deschide atelierul sau propriu sau 
un magazin. Pe langa acestia, Evreii-Romani din America ii 
gasim in aproape toate profesiunile libere; dupa datele obtinute 
de autor bransele care au atras eel mai mare numar, sunt ur- 
matoarele : 



78 "ROMANII IN AMERICA" 

Doctor! 500 

Dentist! 500 

Avocat! 300 

Droghisti s! Farmac!sti 300 

Architect! si Ingineri 150 

Din acestia un numar care care au venit in America dupa 
ce is! terminasera studiile in Tara, sau la alte universitati euro- 
pene, ce! ma! mult! insa au studiat in Statele Unite si, — cum 
nu se sfiesc sa o spuna nici azi, — au razbit numai gratie ener- 
gie! si perseverentei lor, invingand dificultatile materiale, cu 
care au avut de luptat in timpul studiilor. Venit! fara mijloace 
si neavand pe nimeni care sa-i suporte in America, au trebuit 
sa-si castige traiul zilnic muncind ce puteau gasi, rabdand si 
ma! mult, tot timpul avand de luptat cu nevoia si lipsa. Azi 
mai tot! au o situatie frumoasa, uni! si-au castigat chiar re- 
nume; aproape zece Evrei plecati din Rornania sunt azi profe- 
sori sau agregat! pe langa diferite universitati si colegii ame- 
ricane. Voi enumera cati-va din ce! mai de seama in capitolul 
unnator, in care voi vorbi de Romanii care s'au distins in Ame- 
rica. 

Opinia noastra publica e de parere ca Evreul e tot Evreu, 
ori de unde ar fi el; in America, unde sunt atat de mult! Evrei, 
— venit! din toate partile globului, — eel ce sustine o aseme- 
nea afiimatie are ocazia sa se convinga de inexactitatea ei. 
Americanizati ori ne-americanizati ei singuri se disting in 
Evrei-Romani, Rusi, Turci, etc., intocmai cum si celelalte na- 
tiuni fac diferenta intre ele. Faptul ca vorbesc o limba co- 
muna, — ebraica, — nu-i impiedica de a face distinctiunea. Cei 
mai mult! si-au lasat rude in tara din care au plecat si acest 
lucru ii tine legat! de pamantul, de locurile unde s'au nascut si 
au copilarit. Am Intalnit cati-va, care nu mai au decat rude 
indepartate, care, — as putea zice, — si-ar fi pierdut legatura 
cu Romania, tara lui, si cu toate acestea am ramas surprins 
cand mi-au spus ca sunt foarte multumiti de situatia la care au 
ajuns in America, dar mai au o singura dorinta: aceea de a-si 
petrece ultimii an! din viata in Tara! 

Sentimentul national la Evreul Roman, emigrat in Statele 
X'nite si devenit "cetatean american"! Noroc ca faptele vor- 



"ROMANII IN STATELE UNITE" 79 

besc dela sine, fiindca altfe^. cititorul nu m'ar crede, acuzandu-ma 
de prosemitism. In alta parte a acestei lucrari vom vedea ce 
fel de sentimente nutresc Evreii Roman! din America fata de 
tara lor de origine; de data aceasta voiu da un singur exemplu. 
In New York, emigrantii diferitelor natiuni locuiesc in centre 
sau quartiere si e dela sine inteles ca printre acestea trebuie sa 
fie si eel evreiesc. In el exista, — ca sa zic asa, — im subquar- 
tier al Evreilor-Romani ; aci se gasesc pravalii si restaurante ro- 
manesti. Vizitatorul va ramane surprins sa vada fii-me ca 
acelea din Romania cu titluri: "La Ciobanul Roman" si cioba- 
nul roman, intre oitele sale si cu fluerul in mana, pare ca pri- 
veste la vlastarele emigrantilor din cine stie ce oras sau targ 
din Moldova, care se joaca jos in strada. Un restaurant, — 
poate eel mai bun local romanesc dela New York, — e cunoscut 
sub numele de "Restaurantul la Carmen Sylva". 

Nu sunt acestea dovezi ca atat proprietarul cat si clientii 
majoritatea Evrei din Romania, — desi cetateni americani, — 
inca se gandesc cu drag la tara lor si a parintilor lor ? Daca nu 
ar avea nici un sentiment pentru Romania, nu si-ar alege ca 
fiiTna tocmai numele primei noastre regine, acei care au ajuns 
profesori universitari nu ar traduce poeziile si baladele romanesti 
in englezeste, ci ar cauta sa uite orice amintiri in legatura cu 
aceasta tara. 

Dragostea pentru Romania nu e un sentiment nou in inima 
Evreilor nostri din America, ea e insa mult mai mare acum 
cand aud ca fratilor lor dela noi 11 s'au recunoscut drepturile si 
mai ales cand le vin vesti de sacrificiile ce le-a facut guvernul 
pentru adapostirea si ingrijirea Evreilor Ukranieni, pe care 
teroarea bolsevista i-a facut sa-si caute refugiu si protectie in 
tara noastra. 

-K -K -k 

Cele mai vechi organizatii romanesti in America sunt acelea 
fondate de emigrantii Evrei-Romani, De indata ce s'a strans 
intr'o localitate un grup mai mare, spiritul lor de organizare 
s'a si manifestat: au foiTnat o societate sau o comunitate. Azi 
exista in America un numar mare de organizatii Evreo-Romane 
si ele sunt raspandite prin toate centrele unde Evreii sunt in 



80 "ROMANII IN AMERICA" 

numar mai mare. Voi descrie pe scurt numai cate-va din cele 
niai vechi si mai de seama. 

Cea mai importanta din aceste organizatiuni este "Uniunea 
Evreilor Romani din America" (The United Roumanian Jews of 
America), cu sediul la New York. In aceasta "Uniune" sunt 
incorporate o suma de alte societati romanesti si numarul mem- 
brilor ei se ridica la 12.000; "Uniunea" are filiale in toate ora- 
sele mari din State^e Unite si Canada, intinzandu-se pana in 
insula Cuba. Scopul societatei este de a ingriji de interesele 
Evreilor din Romania, cum si a celor din America, emanciparea 
lor politica si reabilitarea economica. Pre?edintele "Uniunei 
Evreilor Romani" este doctorul P. A. Siegelstein, originar din 
lasi si un medic foarte cuncscut in orasul New York, iar secre- 
tar e Dl. Louis Diamant,, originar din Husi, avocat, fost profe- 
sor si persoana care se bucura de mare popularitate atat prin- 
tre compatriotii sai, cat si printre Americani. 

O alta organizatie evreo-romana, care exista de peste 36 de 
ani in America, este "Prima Comunitate Romana-Americana" 
(First Roumanian American Congregation), o societate mai 
mult religioasa, fondata de vre-o 20 de credinciosi. Numarul 
membrilor sa urea astazi la peste 450, toti emigranti din Roma- 
nia si in 1902 au achizitionat un local somptuos care a fost 
transformat in Sinagoga. Aci se roaga zilnic aproape 3.000 de 
credinciosi, sala mare a sinagogei incapand cam 2.000 de per- 
soane. Alaturi de Templu, in 1914, — din fondurile comunitatei, 
— au fost cumparata o alta cladire, ce a fost prefacuta in 
scoala ebraica. Peste 350 de copii, — baeti si fete, — majori- 
tatea in mod cu totul gratuit, — invata religia, ebraica, biblia, 
talmudul, istoria, etc. 

De mai bine de 14 ani a fost fondata o "Casa pentru In- 
firmi'', !n Brooklyn, cu un local splendid, in care un numar de 
150 de Evrei fara deosebire de nationalitate, batrani sau infirmi, 
isi pot trai restul zilelor. Si sa nu se piarda din vedere ca 
peste 80% din membrii acestei institutiuni impreuna cu comi- 
tetul executiv, sunt Evrei-Romani. Afara din New York, pe 
malurile pitoresti ale raului Hudson e "Casa Evreiasca pentru 
Convalescenti", care a fost fondata si apartine tot Evreilor Ro- 



"ROMANII IN STATELE UNITE" 81 

mani. Acolo, cei saraci abia iesiti din spital, sunt ingrijiti pen- 
tiu un timp oarecare, pana se restabilesc complect. 

-K -K -K 

Din cele povestite mai sus se vede clar ca si chestiunea 
Evreilor Romani din America merita tot interesu^. nostru. Daca 
azi 90% din ei sunt cetateni americani, in mintea lor pastreaza 
inca vie amintirea tarei de unde au venit. Dragostea lor pen- 
tru Romania si-au manifestat-o pana acum asa cum au inteles-o 
ei, poate asa cum se putea, dat fiind modul cum erau priviti 
compatriotii lor din Tara. 

Odata ce insa in urma ultimului razboiu, au fost reparate 
greselile din trecut si prin asta s'a aplanat si singura lor nemul- 
tumire, Evreii din America nu asteapta dela noi decat putin in- 
teres, — ca sa fiu mai precis, — o vorba buna, spre a-si arata 
iubirea si recunostinta lor pentru tara, de care sufleteste nu 
s'au despartit nici azi. 

Impamantenirea Evreilor din Romania inca e o sui'priza pen- 
tru multi Evrei din America, pe cand altii sunt sub impresia ca 
aceasta e o simpla promisiune si nu o realitate. In aceasta di- 
rectie cei de peste Ocean ar trebui sa fie infoiTnati de noi 
asupra adevarului, fiindca legaturile de prietenie cu Evreii din 
America ne pot fi de folos si din alt punct de vedere: 

Am vazut mai sus ca multi din acesti Evrei au ajuns oameni 
cu stare, oameni cu influenta. Cei ce stie ca in America Evreii 
manuiesc o mare parte din finante, comert si industrie, si joaca 
un rol foarte important in pressa si chiar in politica, usor va 
intelege in cate directii Evreii Romani de acolo ar putea ajuta 
tara noastra. 



ROMaNII care S'AU DISTINS in AMERICA. 



DIN CELE POVESTITE pana acum, cei ce nu au trecut 
Atlanticul ar mmane sub impresia ca pentru a intalni Ro- 
mani in America trebuie sa-i cauti numai in centrele romanesti, 
— fie prin fabrici si mine, fie pe la tara, — pe cand in celelalte 
parti n'a fost niciodata macnr picior de Roman. Asta ar fi cu 
totul inexact, fiindca Romanii sunt raspanditi pe tot intinsul 
Americei: aproape in orice oras gasesti cate unul, ca cetateni 
ai tarei noastre sau naturalizati, si in cele mai diferite ramuri 
de activitate. 

America inca nu a devenit tara titlurilor academice; ceia 
ce cauta Americanul este numai scanteia, energia si cinstea. 
Multe din firme'e mari industriale sau comerciale nu cer alte ca- 
litati de^a cei ce ii angajeaza. Educatia amploiatului i-o face 
firma, asa cum crede ca e mai bine, in specialitatea in care 1-a 
gasit ca are aptitudini, astfel ca omul sa produca cat mai mult 
companiei. 

Romanul poseda eel putin una din aceste calitati, si la 
inulti aproape toate trei se gasesc asa de desvoltate incat nu 
puteau sa-1 tina pe emigrantul nostru la aceiasi munca bruta, 
cu care incepuse in primele luni dupa debarcare. Cati-va din 
Romani au simtit chemarea catre o situatie mai buna si au avut 
taria de caracter de a raspunde acestui impuls. Studiind la 
scoli^e de seara, intrebuintandu-si timpul liber in a-si insusi o 
euma de cunostinte noi si, in acelas timp lucrand spre a-si cas- 
tiga traiul, unii din pribegii nostii au obtinut titluri academice 
si au ajuns la o situatie frumoasa. Chiar in centrele roma- 
nesti, dat fiindca taranul emigrant nu invata multa englezeasca, 
se ofera ocazia ca din tinerii inteligenti si cu energie sa se 
ridice oameni care sa imbratiseze profesiuni libere ca doctori si 
avocati, spre a fi de folos coloniilor si sa poata reprezenta pe 
Romani in fata autoritatilor americane. 



"ROMANII IN STATELE UNITE" 83 

Dintre acestia unii s'au distins intre Romani, altii nu s'au 
multumit numai cu atat, ci au cautat a se face cunoscuti si 
Americanilor din centru,' in care s'au stabilit, Insusi Ameri- 
canii au vazut nevoia de a ridica si educa pe cati-va dm ei, mai 
ales in cazul institutiunilor financiare. 

Romanul plecase in America pentru a strange bani, cu 
care sa-si a jute familia si sa-si plateasca datoriile ce lasase aca- 
sa. Inainte de razboiu sumele trimise de emigrantul nostru 
prin bancile americane, ajunsesera la asa insemnatate ca multe 
din banci au gasit ca era in interesul lor si in acelas timp ar 
acomoda si pe clienti in cazul cand ar avea functionari romani. 
Azi suma de fosti emigranti au ajuns pe aceasta cale oameni 
bine. In centrele romanesti, bancile americane, care au eel mai 
mare numar de clienti romani, au ca sef al agentiei de schimb 
un Roman. Vorbind foarte bine englezeste si dand dovada de 
cmste si pricepere, acesti oameni isi au viitorul asigurat in 
aceste banci si majoritatea lor nu se vor mai inapoia in tara, 
unde nu se stie daca ar fi ajuns vreodata la asemenea situatie. 
Ei sunt iubiti si apreciati atat de sefii institutiunei, cat si de 
colonia romaneasca. E destul sa mentionez pe Dl. loan Serb, 
care e la o banca din New Castle, tot odata si presedintele 
"Uniunei Societatilor Romane de Ajutor si Cultura", a carei 
activitate am vazut-o intr'un capitol anterior. 

Intre medicii Romani din State^e Unite sunt doctorii: H. 
Ropcea, R. Vioreanu, G. Albu si V. Barbu, toti stabiliti in sta- 
tul Ohio. In aceasta branse, cati-va medici, — Evrei-Romani, 
— au ajuns la distinctiuni cu totul deosebite. Drul Israel 
Wechsler, nascut la lasi, e unul din medicii renumiti din New 
York. Universitatea "Columbia", unde si-a facut studiile i-a 
acordat medalia de aur pentru cea mai buna teza ; azi Dr. Wechs- 
ler e profesor la aceiasi universitate si medic-sef al spitaluUii 
"Vanderbilt". In acelas oras Drul Mark Blank, venit din Ga- 
lati, e sef-chirurg la spitalul francez. Doctorii Paul A. si Max- 
well Siegelstein, tatal si fiul, originari din lasi se bucura de o 
reputatie foarte frumoasa, avand o numeroasa c^ientala ameri- 
cana. 

Si doctorul Wechsler nu este singurul Roman care s'a dis- 
tins in acelas timp ca om de stiinta si profesor la o institutie 



84 "ROMANII IN AMERICA" 

academica. Diul A. Granet si Dl. Leon Ferai'u sunt conferen- 
tiari la Universitatea Columbia din New York; doctorul M. 
Eliscu profesor la universitatea de medicina din St. Louis (Mis- 
souri). Emigrat din lasi, actua^mente profesorul Paul Klapper 
e Decanul sectiunei pedagogice a Colegiului Municipal, din New 
York si autorul mai multor lucrari in domeniul educatiei si 
l)edagogiei. 

-K -K -K 

Printre Romanii de seama din Statele Unite, unul merita o 
deosebita atentie si el este doctorul inginer George Bothezat; 
pe acesta 1-au induplecat Americanii sa vina la ei! Poporul 
American a cautat intotdeauna sa aduca in tara lui toate somi- 
tatile, toate geniile si cei mai mari savanti : majoritalca can- 
taretilor mari traiesc in Statele Unite. Tot astfel se explica de 
ce marele savant german Steinmetz, ori inventatoral suedez 
Alexanderson, impreuna cu multi altii din toate colturile lumei, 
isi dezvolta talentele sau geniul lor in America. 

Domnul Bothezat, nascut in Basarabia, descendent a unei 
vechi familii moldovenesti, a facut studii stralucite de ingi- 
nerie la sco^ile mari din Europa, trecandu-si teza de doctorat la 
Paris. La izbucnirea revolutiei ruse, acest Roman basarabean 
era profesor la Scoala Politecnica din Petrograd si, cand Amba- 
sadorul American a parasit Rusia, fiind luat suo ocrctirea 
acestuia, dl. Bothezat a acceptat sa treaca Atlanticul penti-u a-si 
continua acolo lucrarile sale. De fapt propunerea nu era o 
lavoare pentru Dl. Bothezat, ci pentru American!, care ui-mari- 
sera inventiile si teoriile acestui savant in domeniul aviatiei si 
prinsesera momentul de a aduce inca un om se seama in tara 
lur. 

De indata ce a debarcat Dl. Bothezat a fost numit Sef- 
Expert Aerodinamic la aerodromul din Dayton, eel mai mare si 
?riai perfectionat aerodrom din lume, apartinand Ministrului de 
Razboiu al Statelor Unite. Orice tip nou de aeroplan e supus 
calculelor si inspectiei acestui Roman, care are ultimul cuvant 
in privinta acceptarei acelui aparat pentru serviciul militar al 
aviatiei. Descoperirile savantuHii nostru sunt urmaritc,- cu inte- 
3'es si In pressa stiintifica europeana; dhiar gazefcele din Tara 



"ROMANII IN STATELE UNITE" 



85 




86 "ROMANII IN AMERICA" 

au vorbit anul trecut de compatriotul nostru cu care ne man- 
drim de cealalta parte a Atlanticului. 

Dl. Bothezat este in serviciul guvernului si, diipa legile 
americane, postul ce-1 ocupa "nu poate fi incredintat unui strain 
decat atata timp cat nu exista un cetatean american tot asa de 
capabil". Faptul ca un strain se mentine intr'o astfel de si- 
tuatie in o tara, — aproape un continent, — de peste 110 mi- 
lioane suflete, era ghimpe in inima autoriLatilor. Ele a cautat 
a-1 convinge ca ar fi mai bine sa devina cetatean american si 
Dl. Bothezat, ne mai putand rezista pledoariei americane, s'a 
prezentat la New York, — la consulatul roman, — spre. . . a-si 
leinoi pasaportul! 

Printre Romann dm America avem si avocati, desi cei care 
s'au distins mai mult au fost tot Evreii, de pilda Solomon Sufrin, 
sau Bennet E. Siegelstein, care in mai multe randuri au fost 
ak'si reprezentati in Adunaiea Legislativa a Statului New York. 

Romania se gaseste reprezentata in America si in domeniul 
Artelor si cand spun aceasta nu ma gandesc la "orchestrele na- 
lionale", ce inveselesc serbarile populare din centrele romanesti, 
ci la artistii romani care s'au facut cunoscuti Americanilor si 
sunt apreciati nu numai de ei, dar si de strainii vizitatori. D-na 
Alma Gluck, soprano la Opera Metropolitana din New York, 
s'a nascut in Romania. D-na Aurelia Chitzu-Arimondi e pro- 
iirJetara unuia din cele mai bune conservatoare de muzica din 
Chicago. Printre pictori sunt dnii Popini, caricaturist si Pa- 
leologu, pictor decorator; dl. George J. Zolnay, originar din Bu- 
curesti, e un sculptor cunoscut in America, fiind autorul mai 
multor monumente in cate-va orase din Statele Unite si prese- 
intele Clubului Artistic din Washington. Plecat din Tara acum 
30 de ani Dl. Zolnay a devenit cetatean american; cu toate 
iicestea in atelierul sau inca mai pastreaza pe birou un stegulet 
tricolor, iar pe un perete o fotografie in care dupa atatia ani 
tot se mai distinge portretul acestui sculptor american in uni- 
forma de "Rosior" roman. 

Acestea sunt suficiente exemple pentru a dovedi ca ^a ur- 
ma ui-melor Noul Continent nu este coltul de pamant care ada- 



"ROMANII IN STATELE UNITE" 87 

posteste numai pe plugarul pribeag, manat de nevoi. Acest ta- 
lan s'a facut apreciat de sefii lui strain! prin energia, cumpa- 
tarea si spiritul lui bland. Insa in aceiasi tara — unde, im- 
preuna cu.bastinasii, toate natiile de pe glob s'au luat la intre- 
cere pentni a ajunge cat mai bine si mai ales cat mai sus, — 
geniul si talentele romanesti s'au manifestat in mod cu totul 
surprinzator, iar in unele cazuii chiar a invins pe toti ceilalti 
contestant!. 



PARTEA A DOUA. 



La Washington. 



APROAPE FIECARE strain care viziteaza Statele Unite, 
inainte de plecare isi pune o intrebare curiosa: Ce i-a fa- 
cut pe Americani sa-si stabileasa Capitala la Washington, — un 
oras cam cat Bucuresti, — si nu la New York, ce e mai mare 
chiar decat Londra? Mi-am pus-o si eu aceasta Intrebare si am 
cautat sa obtin explicatia din gura unui american care ar putea 
sa-mi dea un raspuns inteligent fara a zambi, in cazul cand 
chestiunea mea ar fi prea banala. Intr'o buna zi am facut-o si 
raspunsul e asa de clar ca merita a fi pus pe hartie: 

"Pentru ca banul sa nu joace vre-un rol in politica". New 
York-ul fiind prin excelenta orasul bancilor. Acum, dela un 
capat la celalalt al Statelor Unite e distanta de sapte zile cu 
trenul; dela New York la Washington numai 6 ore! 

Calatoria noastra in Statele Unite a avut de scop de a face 
vizita centrelor locuite de Romani si nu s'ar cade sa ne imbar- 
cam spre Tara mai inainte de a trece si pe ^a Washington si a 
vizita si acel colt de pamant romanesc, care se chiama "Lega- 
tiunea Romana". 

Aceasta vizita are si ea peripetiile ei. caci lata ce mi-a po- 
vestit prietenul Silisteanu, om de toata increderea: 

"Ca Roman si, avand o chestiune importanta de rezolvat, 
m'am hotarat prin lanuarie 1921, a ma duce la Legatiunea 
noastra dela Washington. Dupa cautarea adresei prin cartea 
de telefon si dupa multe intrebari si indicatii ajung In fata unei 
case cu vre-o 12 etaje, care, — in mijlocul caselor relativ joase, 
ce inconjoara, apare ca un turn al lui Babel. Mi se indicase 
ca "inauntru" e legatia noastra si, — incredintat de servitorul 
de% ascensor, de autencitatea informatiilor mele. ma hotarasc 
a Intra in cusca lui spre a lua drumul spre acoperis. Observ ca 
nu sunt singur: doi chinezi par avea aceiasi destinatie ca si 
mine! Servitorul negru. doi adepti ai lui Confucius si eu Ro- 
man . . . 



92 "ROMAXII IX AMERICA" 

"Dar n'am timp a cadea prada gandurilor, fiindca senito 
rul ma in^-ita sa ma despait de "tovarasii mei de ascensor." 
Leg-atia e "la al patrulea". Ramasei in fata unui condor. La 
dreapta pe o use o inscriptie care chiar daca n'as fi stiut engle- 
zeste. cu tot gutui-aiul meu. tot as fi inteles-o; la stanga, pe o 
alta use, sunt indicate orele de primire ale unui doctor de bata- 
turi I 

"In nedumerirea mea, imi inchipuiam ca servitorul, om 
g-lumet, vazand spiritul resemnat in care imi acceptam diferitele 
situatii, o fi vrut sa se amuze pe socoteala mea. Dar iata-1 ca 
se coboara si. vazandu-ma tot unde ma lasase imi arunca o 
ultima mana de ajutor: "A doua use la stanga". Inviorat, fac 
cati-va pasi, opiindu-ma in fata unei usi cu numanil "402" vop- 
sit de geamul mat. Aci trebue sa fie. Bat si mi se deschide. 

"Pri^irea mea mi se opreste asupra unei lazi mari. asezata 
intre ferestrele dela strada. Oh Doamnel Aci e lagtia romana: 
banda tricolorului nostru, trasa pe mijlocul lazei, imi risipeste 
orice unna de banuiala; in dosul usei mai e a^ta la fel cu tova- 
rasea din fata. Cat de fericit m'am simtit in bii'ourile reprezen- 
tantului roman la Washington! Pe pereti, prinse in cuie, chipuri 
in culori, infatisand rosiori, artileristi, jandarmi, etc., in uni- 
fonnele in care au luptat la 77. Oh da! imediat m'am simtit 
ca la mine acasa, aproape uitandu-mi scopul venirei mele. Vechi 
amintiri de prin liceu imi sunt sugerate de un dulap colosal. 
lipit de unui din pereti; ce asemanare grozava intre acesta si 
du''apurile insirate pe cheiul Dambo\'itei si campul lui Braur, 
prin care scotoceam in cautarea unei juxte pentni cati-va go- 
log-ani, economisiti cu sacrificinl comurilor "din recreatie". 

"La di'eapta usei. — tot la dreapta. — pri\irile Imi sunt 
magTietizate de un paravan, care se opune priviiilor indiscrete, 
catre acel colt al camerei; printr'o curioasa asociaoie de idei 
gandurile imi readuc in minte amanuntele debarcarei din ascen- 
sor, dar furand o pri^dre, ma conving ca bietul paravan ascunde 
numai un inocent spalator. 

"]VIa primeste d-nul N. H. Lahovary, Insarcinatui cu Afa- 
ceri, care in mod delicat. ma lasa a intelege sa fiu cat se poate 
de concis; D-sa e sin^i-ul functionar al legatiei si in consecinta 
€ extrem de ocupat. — de altfel chiar inainte de a-i fi facut 



"LA WASHINGTON" 93 

cunostinta, auzisem de energia, constiinciozitatea si caliratiie 
deosebite ale acestui sol al Romaniei. li spun ca am venit cu o 
chestie foarte importanta si. dupa primele me^e fraze introduc- 
torii, cu amabilitate captivanta. D-nul Lahovary dtschide o 
use, care da in biroul Sefului misiunei. poftindu-ma. inauntru. 
In fata unui asemenea lux la legatia noastra, intru si'ios, urmat 
de d-nul Insarcinat cu Afaceri, care inchide cu ingnjire usa du- 
pa noi: — nedorind probabil ca restul "personalului" sa impar- 
taseasca confidentele mele. 

"Aci sunt confruntat in fine cu tablourile Regelui si Reginei 
noastre, cum si chipul lui Mihaiu Viteazul. Mobila. — un covor, 
birou si patru scaune. — prezinta semne evidente de ameri- 
canizare ..." 

Cu toate ca il cunosc pe prietenul meu Silisteana ca oin 
glumet, spre marea mea mirare, si alta lume care fusese in 
persoana la legatie. mi-a confirmat cele de mai sus. desi nu cu 
aceias verva. Unii chiar nu se sfiau de a-si expnma desiluzia 
!or. neintelegand cum de este cu putinta ca noi, — - tara de 
18.000.000 de suflete, cu aproape 200.000 de mii de supusi in 
Statele Unite, — sa avem o legatie numai in doua odaite intre 
cer §i pamant. Pentru a putea justifica aceasta. ei iini dadeau 
ca exemplu celelalte legatii ale taiilor noastre vecine. c^ire nu au 
nici pe jumatate bogatiile noastre si a caror valuta, — fata de 
dollar. — era egala, sau inferioara leului romanesc; imi dadeau 
ca exemplu Po^onia care are un adevarat palat pe uvu din cele 
mai frumoase strazi £ile Washington-ului. 

Tocmai pe vremea asta, pela mijlocul lui lanuano 1921, ca 
din senin, ziarele americane. mari si mici, fura cupilnse de un 
interes neobosit fata de Romania. Toate juinalele, prin notite 
scurte. unele insotite de fotografii, anuntau sosirea in curand 
in Statele Unite a princepelui si princesei Ani.'?n Bibescu. gine- 
rile si fiica fostului Premier englez in timpul si la dec^ararea 
razboiului mondial, Herbert Asquith. — care veneau la Washing- 
ton unde printului Bibescu i se incredintase mJsiuiiea sa repre- 
zinte Romania in calitate de Ministm PlenipO'.c^ntiar. 

Numai in America se pot ceti titluri asa d<-: sugestive ca: 
"Ginerele lui Asouith. Ministrul Romaniei la noi"; "Un Print ca 
trimis al Romaniei", "Fiica vestitei scriitoare engleze. IVLirgot 



94 "ROMANII IN AMERICA" 

Asquith, in cercul diplomatic din Capitala'' si alte titairi in 
acelas gen. Ca toata lumea, citeam si eu anuntuvile vestind so- 
sirea Ministrului Romaniei si faptul ca numele acestuia era 
legat, cand de una din cele mni importante liguri ale oameni- 
lor de Stat englezi din timpul razboiului mondial, cand de scrii- 
toai'ea contimporana, care a facut cea mai mare valva in cer- 
curile sociale engleze prin pubMcarea autobiografiei sale, ma 
facea sa ma gandesc mereu cum va putea acest oni sa se in- 
staleze in birourile ce-1 asteptau la Washington, cc vor zice 
colegii sai straini sau demnitarii americani, cand pentiu a ajun- 
ge la legatie vor trebui sa treaca prin asemenea psripetii. 

Ori care ar fi fost aptitudinele, calitatile sau pianurile Mi- 
nistrului Romaniei, era clar ca in asemenea biroun acesta nu 
putea lucra, caci este un lucru stabiUt in America si anume ca 
pentru a progresa in absolut orice fel de afacere trebuie sa te 
impui. radiind prosperitatea. 

La 29 lanuarie 1921 pressa americana, dela Atlantic la Pa- 
cific anunta sosirea la New York a Ministrului Romaniei, care 
urma sa piece imediat la Washington spre a-si Hia postul in 
primire. 

Sosirea printului Bibescu era cu atat mai miportanta cu 
cat dela razboiul mondial, din 1914 — 1918, Stitele Unite ale 
Americei de Nord au devenit tara catre care se liidreapta pri- 
viri^e lumei intregi, Washington-ul incepand sa joace un rol 
lara precedent din punct de vedere diplomatic. Aci isi trim.ise- 
seia toate tarile de pe glob, si mai ales cele din Rasaritul si din 
Ccntrul Europei, oamenii cei mai capabili, reprezentatii cei mai 
de incredere. Se intelege dec! ca sosirea miri.'sliuiui roman pre- 
ziiitfi un interes deosebit atat pentru colegil sai, cat si pentru 
guvernul pe langa care fusese acreditat. 

Rolul pe care il joaca pressa in America nu se intalneste 
in nici o alta parte a lumei. Aco^o pressa ci'-^iaza simpatia opi- 
niei publice intr'o chestiune oarecare, pressa urea pe o persoana 
la cele mai inalte functiuni si tot aceiasi pressa poate dobora 
pe cineva; presedintele Harding e fost ziai'ist si proprietar de 
gazeta! Insa pressa americana e contrclain de Evrei si, fie 
din rea vointa, — desi mai rar, — fie din cauza ca nu erau in- 
•^oimati de loc, sau inexact, pana in 1921 zjyielc ameriacne vor- 



"LA WASHINGTON" 95 

beau rar despre tara noastra. Cand o faceya insa, era in ma- 
joiitatea cazurilor, ca sa ne ponegieasca, expunand cititorilor 
lor pana in cele mai mici detalii defectele noastre. 

Indatoriile printului Bibescu, ca I'epiezentant al Romaniei, 
erau feiurite si importante. Pressa, care 1-a primit cu buna- 
vcmta, dela inceput n'a scapat din vedore a-i atrage atentia 
asupra unora dintre aceste indatoriii, fiindca abia ajuns in 
capitala Statelor Unite, la 6 Februarie, eel mai cetit ziar din 
localitate, "Washington Post", care totdeatnia a sustinut vede- 
rile partidului republican American si ale Presedintelui Harding, 
pubiica un articol in care e indicata cea mai grea si mai deli- 
cata dintre aceste indatoriri. Avticolul este interesant si prin 
feJul cum stie pressa americana sa ureze "bun sosit" reprezen- 
tantu^ui unei tari straine: lata tradacerea lui: 

"Sosirea printului Anton Bibescu, impieuna cu inteligenta sa 
so^ie, fosta Elisabeth Asquith, spre a reprezenta Romania la Washing- 
Ion in -calitate de Ministru Plenipotentiar, e bine-venita pentruca in 
reorganizarea relatiuniLor exteine ale Statelor Unite de catre noua 
administratie, atitudinea Romaniei, ca un factor important in situ- 
atia intema^ionala, e un punct cat se poate de serios. 

"Nu exista cuvant de indoiala ca Romania, pana in ultimul timp, 
a fost privita de puterile Antantei, — si mai ales aci in America, — 
drept o cantitate apiioiape neglijabila §i ca serviciile §i sacrificiile ei 
in tim,pul rasboiului din urma nu au fost rasplatite asa cum se cu- 
veneau, intocmai ca si ajutorul oferit cauzei alia^ilor dela semnarea 
amiistitiailui in Noemvrie 1918. 

"La dreptul vorbind, la conferenta pacei dela Paris, ea a fost tra- 
tata mai curand ca un apelant la darnicia mari'lor puteri, stranse in 
jurul mesei verzi, decat ca o nat^iune care a luptat, si-a varsat san- 
gele, a fost prefacuta in ruina §i devastata pentru salvarea noastra 
si care a ajutat inj masura destul de mare la schimbarea sartei raz- 
bioiului in favoarea noastra. 

"Nici chiar prezenta la Paris a irtcamtatoarei RJegine Maria, una 
din principalsle eroine ale razboiului mondial, n'a reu§it a convinge 
Antanta de datoi'ia ei fat.a de Romania, ori a inlatura prejudiciile ce 
se formasera contra lei. Proba evidenta este faptul ca, atunci cand 
Romania, sub nresitinea nev.oiei imediate de a se apara contra bolce- 
vismuluii, s'a vazut neMoita a intra in Ungaria spre a rastuma dicta- 
tiira sangeroasa a bolcevistului Bela Kun, ce intronase la Buda Pesta 
vm regim de ^^eroare, masacini, tortura si jaf, desi guvernul din Bu- 
curesti era Jncurajat in actiunea sa de catre simoatia si admiratia 
opiniei publice a popoarelor aliatilor, Tjleniipotentiarii lor nu numai 
ca condaTO.nau aceasta dar amenintau Romania si cu boycott-ul eco- 
nomic. 

"Azi situatia s'a schimbat cu totul. Toatp fortificc'Ciiile orin care 
congT-esul dela Paris a cautat sa stavikasca rasoamdirpa bolcevismu- 
lui, s'au aratat a fi tot a?a de efective ca si intreprinderiLe Admira- 
lului Kolchak, ale Generalului Denikin, Baronului Wrangel si al^i 



S6 "ROMANII IN AMERICA" 

conducatori ru§i anti-Ro§ii, ce fusesera ajutat^i §i subvent;ionati de 
alia^ii cu scopul de a rasturna cruda §i tiranica domiiiat.ie bolcevica 
a Juntei din Moscova. 

^ "Marile puteri au incercat toate metodele posibile spre a pre- 
veni pericolul bolcevist, ce amenii4a intreaga civilizat;ie a lumei, §i 
acest pericol azi e mai mult de cat oricand co§manal tutuior oame- 
nilor de stat capabili §i cu vederi largi, cum §i a marilor conducatori 
a finant;eIor si industriei interna^Jonale. 

"Romania, prin for^a imprejurarilor §i datorita intelepcivuiei sa- 
le s'a aratat a fi sentinela si prima linie de aparare a tuturor tarilor 
apusene si a civiliz.at;iei noastre, contra bolcevismului Mosciovit si a 
inaintarei acestuia catre Apus si in jos spre Constantinopol. 

"Napoleon avea obioeiul de a proclamja ca Stambulul si Dardane- 
leie constituiau cheia lumei. Aceasta era si parerea marilor puteri, a 
caror opunere ca vre-una din ele sa stapaneasca aceasta poarta a Ma- 
rei Negre este adevaratul motiv al men^merei Turci'lor pe malurile 
B.isforului cum §i pe coasta eu!ix)peana a stramtoriloi'. In 1876 An- 
glia nu era departe de a declare razboiu Rusiei, ale carei armate erau 
aproape la por^ile Qonstantinopolului, numai pentru ca nu ar fi admis 
tu nici un chip ca vestita oapitala a Bizaint;ilor sa cada in mainele Ru- 
silor. 

"Pe acele vremuri domnea itn Rusia Alexandru al Il-ea, liberatorul 
sclavi!or si om cu principii liberaJe, cu vedere umanitare. Azi Rusia 
isi intinde din nou mana spre Stambul; nu insa mana unui guvern ci- 
vilizat, ci mana juntei bolceviste dela Moscova, mana plina le sangele 
masacrului a sute de mii. — nu, — a milioane de barbati, femei si co- 
pii, bratul care sa raspandeasca in lumea intreaga domnia a torturei, a 
jafului si a negarei oricarei legi dumnezeesti sau omenesti; sa stearga 
de pe fata pamantului orice religie §i civiliza^ia secolului al XXrlea 
sub orice forma ar fi ea. 

"Singura stavila in drumul lor e numaa Roma/nia. Atat timp cat 
ea se va mentine pe pozi^ie, vechiul ei du?mian, Bulgaria, va fi in afa- 
ra de orice pericol al armatelor rosii ale lui Lenin si Trotzky, mai a- 
les daca se clonteaza §1 pe ajutorul Serbiei. Ajnandoua aceste tari au 
tochii atintiti asupra Romaniei. Aceste trei regate, daca ar fi ajutate 
de marilie puteri cu materialul de razboiu si creditele necesare, ar fi 
in stare sa impiedice cu tarie inaintarea hoardelor bolceviste spre 
Constantinopol." 

Articolul in chestiune, dupa ce ar.^ta ca si Polonia, care se 
temea de o invazie bolsevista similara cu cea din 1920, in cazul 
unei asemenea situatii isi asteapta salvarea tot in ajutorul Ro- 
maniei, continua: 

"E foarte adevanat ca Polonezii nu sunt in cele mai bune relat;ii 
de prietenie cu Romanii, divergent^ele lor fiind in mare parte de na- 
tura economica, insa nevoia de a face cauza comuna contra bolcevis- 
mului rusesc va nivela aceste diferente. 

"Pana acum Romania n'a dat nici o a^entie avansurilor juntei Le- 
nin-Trotzky, cars define in beciurile Krem^dnului, la Moscova, toate 
giuvaerurile Coroanei cum §i o suma importanta a tezaurului roma- 
nesc, apart^inand institu^iilor publice, organiziat^iiljor religioase, biseri- 
cr.or, episcopilor, bancilor particulare si de stat, cum §i averile ?i 
giuvaerurile familiilor bogate din regat; ele fusesera transportate la 



'LA WASHINGTON" 



97 



Moscova, pe timpul Tarului Nkolae al Il-a, spre a le scapa de invazia 
Geimanilor §i Austriacilor din 1916. _ ann=<P 

"Junta d'-la Moscova s'a ofent sa inapoieze intacte toate aceste 
comori, in cazul cand Romania va r,ecunoaste oficial regimul Lenin- 
Trotzky si va incheia un tratat de alianta si comert, pnn care s ai- 
permite propag:and;istilor comunisti admiterea sau libera trecereprm 
tara Rege,M Ferdinand; conxunistii sunt exolusi din Romania cu toata 
rigurozitatea. Pana acum Romania a ramas nemduiio-^ata la toate 
avansurile amicale dela Moscova, preferand ^a-si sacrifice tezamul 
ramas sub boltile Kremlinului inainte de a renunta la situatia ei de 
forta inaintata al apararei civilizatiei contra bolcevismului. 




LEGATIUNEA ROMANIEI LA WASHINGTON 

1607 — 23rd Street N. W. 



"Singurul adevarat ajutor pe care 1-a primit Romania pana acum, 
a fost numjai din partea Frantei. care pe cat a fost si ea in stare a 
aiutat.0 cu ofiteri. material de razboiu si alte provizu; Franta na 
pi-rdut nici o o'cazie de a-si manifest^ simpatia catre poporul roman- 

"Pe masura ce se va s.chimba situatia se poate ca ?i ^"g^j,^ ^^ 
urmeze exemplul Frantei. Dar actuala administratie dela Washing- 
ton s'a aratat cat se poate de putin amicala fata de Romama. dupa 
seuzat'-onalul incident dintre Primul Ministru Bratianu ?i P.^'e^-f^'^^^l^ 
Wilson, la conferin^a Pacei dela Paris, in ultima zi dm Mai 1 J19. 

"Regele Ferdinand, s'a folosit de situatia creata de razboiul mon- 
dial spre a-si redobandi manoasa provincie a Basarabiei, teritoriu ce 
totdeauna a flast romanesc, in mod arbitrar de Rusia, o rasplata 



98 "ROMANII IN AMERICA" 

nemeritata pentru ajutorul ce Romania il adusese armatelor ruse§ti, 
scapandu-le cu un an mai inainte de o infrangere desavar§ita. de catre 
Turci, in lupba dela Plevna. Romania n'a facut decat sa recucereasca 
o provinciie a sa, Basarabia, care ii fusese furata §i a carei popula^le 
e S07c romaneasca. De§i unirea fusese recunoscuta de Franca, Anglia 
Italia §i Japonia, totusi Pre§edintel>e Wilson singur a refuzat sa se 
asocieze parerei oelorlalte puteri. 

"Reindorporarea Basarabiei la Romania nu se potrivea cu planu- 
rile sale despre cum ar trebui imfpartita aceasta poi\;iune din Rasa- 
ritul Europei. Mai mult decat atat, pnejudiciile sale contra Roma- 
niei au fost aceenuate de aearta cu Primul Ministru Bratianu, care, In 
mod firesc, s'a sim^it jignit §i a refuzat net pretent;iile Pre§edintelui 
de a dicta diferite masxn-i relative la administra^ia interna a Roma- 
niei, ca si cum aceasta ar fi fost la Paris un inamjic ituvins si nu un 
aliat al Antantei, care a luptat in mod cavaleresc pentru cauza ei. 

"Daca azi (Februarie 1921) Lenin si Trotzky au ingramadit la 
granitiele Romaniei si in special ale Basarabnei, o insemnata armata 
boicevista, obligand pe Regele Ferdinand sa men^ina sub drapel un 
numar corespunzatior ,de trupe romane§ti, este din cauza ca Rusii au 
fost indusi sa creada ca Statele Unite nu ratifica sau aproba ca pro- 
vincia in chestiune sa ramana sub culorile romanesti §i ca regele Ro- 
maniei va fi deci obligat a preda proviincia in mainele domniei bar- 
bare a lui Lenin si Trotzky. 

"Una din primelie datorii ale print;ului Biibescu va fi sa intervina 
pe langa noul guvern dela Washington spre a ob^ine schimbarea poli- 
ticei lui Woodrow Wilson si a atitudinei asa de putin ami'cala fata de 
Romania, fapte ce au servit numai la incurajarea dusmanilor acestei 
tari. Dupa acieia trimisul roman va putea atrage atent;ia presedin- 
teiui Harding §i a parlamentului american asupra serviciilor ce ^ara 
sa le-a adus si le promite in viitor pentru apararea civil'iziatiei con- 
tra bolcevismului rusesc- 

"Pi-in al Bibescu este eminamente omul caruia sa i se incredin- 
teze astfel de misiuni. Eduard al Vll-lea, — un bun cunoscator de 
oameni, — avea cele mai bune pareri despre el, aratandu-i bunavointa 
i?i prietenia sa decateori 1 se oferiea ocazia, invitandu-1 aproape con- 
tinu la Windsor §i Sandringham. Regele Angliei a facut ca printul 
Bibescu sa fie transtferat dela Paris la Londra, etc." 

Desi putina lume din America cunoaste istoria si situatia 
actuala a Romaniei, totusi printre cei putini sunt si din aceia, 
care, ca autorul acestui articol, — probabil un membru al parti- 
duiui republican ce se ascunde sub "Ex-Attache", — o cunosc in 
toate amanuntele, posedand si o viziune clara a pozitiunei noa- 
stre Internationale. 

Un articol ca eel de mai sus, publicat inainte chiar ca mi- 
nistrul roman sa-si fi prezentat scnsorile de acreditare, ii da 
cricui sa inteleaga ca: "Iti cunoastem tara, Domnule Ministru, 
$tim cine esti ?i ce ai facut inainte dc a veni la noi si mai stim 
?i Ce vant te aduce prin partile astea!" 



"LA WASHINGTON" . . , i 99 

Dar chiar daca numai aceasta ar fi fost singiira misiuhe a 
trimisului roman,, e evident ca: ea nu putea fi infaptuita lo- 
cuind la hotel si avand birourile in doua odaite unde-va !n oras, 
cu numarul "402" vapsit pe use. Din momentul sosirei sale la 
Washington, printul Bibescu si-a dat seama ca pentru a-si in- 
deplini menirea sa trebuia mai intai sa arate guvernantilor ame- 
ricani ca Romania nu e "o tara de opereta", care sa-si aiba bi- 
rourile pe acelas condor cu agentiile particulare de detectivi; ca 
Romania, desi un simplu judet pe langa dimensiunile Statelor 
Unite, este totusi "o putere" in mijlocul vecinilor sai; ca tara 
noastra in nici un caz nu poate fi mai pe jos ca Cehoslovacii, 
Sarbii sau Polonezii. 

Trebuia o legatiune, un local, care fara a fi luxos, sa arate 
lumei ca Romania nu e o companie dubioasa cu birourile la al 
7-lea etaj si care, Inainte de a da faliment, dispare fara urma. 

Dela existenta unei necesitati si pana la satisfacerea ei, e 
cale lunga: gasirea unui local ce sa poata fi amenejat ca legatie 
prezinta greutatile ei si apoi mai era si chestiunea pretului ace- 
lui local, oricare ar fi fost el, Situatia leului romanesc fata de 
dollarul american facea aproape imposibila achizitionarea unei 
case la Washington. Tara noastra insa se bucura si in Statele 
Unite de cati-va prieteni sinceri si admiratori atat ai familiei 
regale cat si a energiei cu care Romania a luptat sa invinga 
toate nenorocirile si nevoile ce au cazut pe capul ei cu ocazia 
ultimului razboi. 

Cel mai nepretuit dintre acesti entuziasti este Dnul William 
Nelson Cromwell^ dela New York, mare avocat si presedinte al 
"Societatei Prietenilor Romaniei", ce a luat fiinta gratie dra- 
gostei acestui american pentru Romania si tot ce este romanesc. 

Dnul WilHam Nelson Cromwell este un bun prieten si mare 
admirator al familiei noastre regale si, dandu-si seama atat de 
situatia Tarii cat si de obstacolul ce se opunea ministrului no- 
stru la Waslhington spre a-si realiza planul de a cumpara un 
local pentru legatiune, s'a oferit singur a face aranjamentele 
si garanta plata casei. In acest timp printul Bibescu obtinuse si 
consimtamantul guvernuiui Averescu, care intelesese ca acest 
gest era de o importanta capitala pentru demna reprezentare 
a Tarii. 



100 "ROMANII IN AMERICA" 

Odata drumul deschis, ministrul roman nu a intarziat de 
a achizitiona localul legatiunei noastre in cartierul modem al 
Washingtonului si, — curios, — chiar vis-a-vis de cea mai fni- 
moasa casa din capitala Statelor Unite. De unde inainte tre- 
buia "sa mai fi fost" la legatiunea Romaniei pentru ca s'o poti 
gasi, azi orice vizitator al Washington-ului, — si sunt sute de 
mii in fiecare an, — printre celelalte curiozitati si monumente 
ale capitalei, ii este indicata si legatiunea noastra! Nu numai 
pentru straini, dar chiar pentm Americani, vizitarea Washing- 
ton-ului este Mecca musulmana, iar in oras exista companii de 
auto-buse, care, pentru o suma oarecare, plimba pe vizitatori 
prin toate partile importante ale orasului, — trecand in dru- 
mul lor, si prin fata legatiunei noastre; functionarul care ii 
acompaniaza, nu o trece cu vederea asa ca toate privirile cu- 
riosilor se indreapta pentru cate-va momente catre acest colt 
din tara noastra. 

Achizitionarea loca^ului legatiei nu a lipsit a-si avea rasu- 
netul ei: ziarele americane au inregistrat gestul Romaniei, dis- 
cutand importanta lui si laudand, atat alegerea, cat si gustul 
artistic, cu care printul Bibescu a stiut sa-si amenajeze noua 
casa. Desi cumparata gata. se potriveste cat se poate de bine 
menirei ei, iar interiorul, fara aur si poleituri, prezinta un aspect 
placut ochiului, serios, si inspirand in acelas timp demnitatea 
)a care avem si noi dreptul in capitala celei mai mari si mai bo- 
gate tari din lume. 

Astfel principele Anton Bibescu este primul reprezentant al 
Romaniei la Washington, care sa locuiasca intr'un local propriu 
al legatiunei noastre. 

Odata instalat si, dupa ce s'a prezentat guvernului pe langa 
care era trimis si a luat contact cu societatea in care avea sa 
traiasca si unde avea deja multe prietenii si cunostinte, rokil 
Ministrului Roman in Statele Unite, apare clar si se poate re- 
zuma sub: 

a) Stabilarea contactului cu coloniile romanesti din Stale- 
le Unite. 

b) Rolul politic. 

c) Rolul economic si financiar, cautand sa faca cunoscute 



"LA WASHINGTON" 101 

Americanilor, prin orice mijioc, boga^iile ?i frumcsul 
viitor al Romaniei. 

Modul cum a stiut principele Anton Bibescu sa-si indepli- 
neasca aceste indatoriri in scurtul timp de un an de zile, paiia 
la aparitia acestei lucrari, merita mai multa atentie decat sim- 
pla enuntare a lor. Faptele intamplate in decursul acestor 360 
de zile si in care acest sol al Romaniei a luat parte activa, vor 
avea odata importanta lor istorica, iar daca azi ele nu sunt pri- 
vite sub aceias lumina este ca, din cauza departarii, nu toate 
amanuntele au ajuns sub ochii publicului romanesc si apoi fiind- 
ca ele sunt . . . recente! Aceia cari au fost si au luptat pe front 
In ultimul razboi, numai acum incep a-si da socoteala de gra- 
vitatea si importanta situatiei lor de acum cati-va ani. Cele 
petrecute in vara anului 1921 in America au ajuns numai ik 
fragmente pana in Tara si persoanele pentru care istoria Ro- 
maniei in si inafara de granitele Tarii prezinta un interes deose- 
bit, vor fi doritori sa afle toate amanuntele acelor evenimente. 

Darea la lumina a celor ce vor unna va interesa si marele 
public in general^ fiindca va putea judeca singur importanta 
unei chibzuite alegeri a autoritatilor centrale de a creia omul 
pentru o situatie, de a acorda o misiune importanta aceluia 
care poseda toate caMtatile si insusirile de a o indeplini cu succes ; 
in sfarsit randurile de mai jos vor cauta sa arate, printr'un 
exemplu, ca pentru a infaptui ceva in viata e nevoie numai de 
calitati si aptitudini bine echilibrate si etiergie. 

Pentru a da cititorului posibilitatea sa judece singur modul 
cum printul Bibescu s'a achitat de indatoririle sale, voi povesti 
mai la vale faptele asa cum s'au petrecut, sacrificand, in favorul 
claritatei, ordinea lor cronologica. 



MInistrul §1 Romanii din Statele Unite 

Vizita Coloniiior. 

DINTRE CELE mai vechi misiuni ale unui trimis plenipo- 
tentiar pe langa guvernul unei tari straine, este aceia de a 
proteja si apara interesele compatriotilor sai din acea tai'a. Si 
atunci nu e decat foarte natural ca un ministru nou, de indata ce 
si-a luat postul in primire, sa caute a lua contact cu conationalii 
sai. Desigur ca acest lucru ar fi foarte greu, — chiar cu ne- 
putinta, — intr'o tara unde acesti compatrioti ar fi risipiti in 
grupuri mici pe toata Intinderea ei, insa chestiunea ia un aspect 
cu totul deosebit cand in tara in chestiune sunt 3 sau 4 centre 
in care compatriotii lui se numara cu zecile de mii, ca de exem- 
plu Statele Unite, unde am vazut ce organizatii are Romanul! 

Printul Anton Bibescu si-a dat seama ca vizitarea colonii- 
ior rom;anesti e cat se poate de imperioasa. Nu era vorba de o 
vizita de eticheta, de "bine v'am gasit", ci era dorita, era ceruta 
de Romani din alte motive: trecusera aproape trei ani dela uni- 
rea tuturor provinciilor romanesti sub culorile nationale si guver- 
nantii din Tara nu avusesera inca ragaz sa se ocupe si de acesti 
pribegi indepartati. 

Intre sutele de mii de Romani din America sunt si buni si 
rai: cei buni, recunoscand toate nevoile prin care trecea Patria, 
se Intrebau de ce Romania se intereseaza asa de putin de ei. 
Primile comisiuni romanesti. acelea trimise cu scopul de a fa- 
ci^ita repatrierea celor izolati pe tot timpul razboiului si in- 
fiintarea serviciului consular roman in America, in invalmaseala 
(inceputu''ui. reusisera a produce animozitati, lasand celor ramasi 
impresii si amintiri neplacute despre administratia romaneasca. 

Acestea erau speculate de catre cei rai, care, prin grai sau 

'scris, ajunsesera asa de departe incat demonstrau Romanilor ca 

era mai bine sub Unguri, fiindca eel putin, de bine de rau, se 

ocupau de ei. Soarta schimbatoare a razboiului, atenuase intru 



"MINISTRUL §1 ROMANII DIN STATELE UNITE" 103 

cat-va urile personale dintre conducatorii emigrantilor nostri, 
facandu-i sa lupte toti pentru cauza noastra; odata insa cu 
bucuria victoriei, vechile uri au inceput sa reapara inca si mai 
inversunate ca mai Inainte. 

Trebuie sa se mai tina seama si de faptul ca in primavara 
anului 1921, la Bucuresti, se discuta legea exproprierei agrare 
si ca in acelas timp, in America, taranului nostru i se spiinaa ca 
^'ciocoii n'au s'o voteze, iar cei care la 1914 n'au fost in Tara 
(intelegandu-se si noile provincii) nu se vor alege cu nimic". 
Spiritele romanesti din America erau intr'o fierbere si framan- 
tare ce nu o poate intelege decat acela care a trait cu ei in nesi- 
guranta si lipsa de stiri exacte de pe atunci. 

Dorinta Ministrului de a vizita coloniile s'a raspandit ca 
fulgerul printre Romani; era o ocazie de a-si arata organizatiile 
lor, dar mai ales era momentul de a sti ce se crede in Tara de- 
spre ei: li se va da on nu pamant? 

StatuI Ohio, adapostind eel mai mare numar, iar la Cleve- 
land fiind pe acea vreme resedinta Consulatului General Roman, 
principele Bibescu isi incepe vizita coloniilor sosind in acest oras 
la 21 Martie 1921. Desi "Adunarea Poporala" fusese stabilita 
la 4.30, inainte de pranz ministrul roman viziteaza redactia zia- 
rului "America": Redactorul politic al acestui ziar, dl. C. R. 
Pascu prinde ocazia de a-i explica ministrului nemultumirile Ro- 
manilor din America: in primul rand nedreptatea ce s'ar face 
daca s'ar adeveri versiunea ca Decretul-Lege Agrara a Consi- 
liului Dirigent, — prin care nu se improprietaresc cei repatriati, 
— se va pune in aplicare, cum si oprirea ziarelor romanesti din 
America de a circula In zonele militare din Transilvania. 

Natural ca acestea nu erau chestiuni ce s'ar fi putut rezolva 
de un ministru plenipotentiar ; tot ce el putea face era de a 
aduce la cunostinta superiorilor sai aceste doleante. 

La adunarea de dupa amiaza a luat parte atat populatia 
roman easca din acel centru cat si conducatorii ei. Printul Bi- 
bescu le tine o scurta cuvantare, aratand lipsurile de care sufe- 
rea tara noastra cum s'ar putea implini aceste lipsuri si rolul 
sau in Statele Unite, promitand ca isi va da toata silinta pentru 
indeplinirea acestuia. 



104 "ROMANII IN AMERICA" 

Cu toate ovatiile si aplauzele, Ministrul isi da seama ca 
audienta are impresia ca e in fata unei "persoane oficiale" si 
pentru a 1e risipi orice banuiala de sinceritatea sa, adaiiga: 
"Sunt prietenul d-tra, prieten nu ca toti prietenii, ci un prieten 
binevoitor si va rog ca once plangeri, pasuri si lipsuri veti avea 
sa veniti la mine ca la un prieten bun, lara nici o teama sau 
sfiala si va fagaduesc ca in marginile puterilor mele va voiu 
satisface cererea d-tra!" 

A fost deajuns pentru ca Romanul sa-si deschida ininia, 
fiecare avand ori o intrebare, ori o plangere. Urmatoarele doua 
pasagii din "America" din 22 Martie 1921 sunt caracteristice a 
starei de spirit de pe atunci: 

"Un domn, Bosontea, rau infomiat, etc., dupa ce arata ca 
Romanii din tara aceasta au venit de acasa goniti de necazuri si 
in timpul razboiului si-au facut si aci datoria, zice ca a cetit 
prin foi si a auzit ca Romanii care merg- acasa nu au drepturi 
politice (?? Nota Redactiei) si nu U se da nici pamant". Sau: 
"D-1 Tohati intreaba pe d. Ministru daca n'a venit vremea ca 
taranul sa capete ce este al sau. — pamant, — - si sa nu se mai 
mentina proprietatea mare." Cine stie cat timp il va fi obsedat 
pe bietul cm aceasta intrebare ? ! 

In ziua de 22 Martie, printul Bibescu e primit cu entuziasm 
de colonia din Youngstown in frunte cu preotul loan Podea. 
Youngstown e al doilea centru important romanesc din Ohio. 
Aci, dupa vizitarea bisericilor noastre din acel oras, la adunarea 
poporala locala, Ministrul in cate-va cuvinte frumoase. isi expri- 
ma bucuria de a se afla in mij^ocul compatriotilor sai incredin- 
tandu-i ca totdeauna va fi gata a asculta cu bunavointa plange- 
rile lor si va cauta sa-i ajute. A trebuit sa tina piept si aici 
acelorasi salve de intrebari, explicatii, petitii inmanate perso- 
nal, etc., ca apoi protopopul Podea sa-i expuna starea biserici- 
lor romanesti din America, lipsurile si nevoile lor, greutatile ce 
intampina si ce s'ar putea face. 

In seara zilei urmatoare. Ministrul Bibescu descinde in Al- 
Hance. la sediul "Uniunei Societatilor de Ajutor si Cultura din 
America", dupa ce dupa amiaza vizitase colonia din Canton, 
luand parte la doua intruniri romanesti din acel oras. 



'MINISTRUL ST ROMANIT DIN STATELY UNITE" 



lOJ 




106 "ROMANII IN AMERICA" 

Spiritul sincer si bucuria ce se citea pe fata Ministrului, 
fericit ca e intre Romanii lui, risipi si ultimele urme de banuiala- 
rezervata din sufletul acestora; de unde la Cleveland sosise sin- 
gur, in Alliance ajunsese insotit de aproape toti conducatorii 
romanismului din acea regiune. Imediat are loc intrunirea in 
sa^a societatei noastre din Alliance care de data aceasta nu pu- 
tea admite nici jumatate din poporul ce astepta in strada macar 
sa vada pe trimisul tarii lui; iar dupa terminarea adunarei Mi- 
nistrul e invitat la un banchet aranjat de Romanii de seama 
din acel oras. 

A doua zi, la 24 Martie, printul Bibescu isi face aparitia in 
Detroit; Romanii de aci aviisesera timp sa citeasca prin ziarele 
lor, cat si cele americane, cum a fost primit reprezentantui 
nostru in celelalte colonii si au tinut sa-i faca o primire de care 
sa stie tot orasul, lntimpinandu-1 la gara cu fori si drapelele 
nationale ale societatilor. 

Cortegiul format, se indreapta spre biserica "Sf. Gheorghe" 
unde se tine un scurt serviciu religios, iar la intrunirea roma- 
neasca se rostesc cuvantari patriotice in mijlocul insufletirei ge- 
nerale. Nu i-a trebuit mult Ministrului pentru a castiga sim- 
patia acestor oameni, care, dupa cum am aratat in prima parte 
a acestei lucrari, au dat frumoase probe de patriotism, organi- 
zare si disciplina. Indoiala si nesiguranta de care erau cuprinsi 
la venirea so^ului roman, era in mare parte infiltrata in sufle- 
tul lor de propagandistii dusmani cauzei noastre, astfel ca acea- 
sta vizita a avut un efect binefacator. dandu-le increderea ca in 
mijlocul ^or este cineva care are toata bunavointa de a se face 
interpretul lor pe langa administratia de acasa. 

Tocmai in acest timp, fostul Insarcinat cu Afaceri, d. N. H. 
Lahovary ramas cu conducerea legatiei, pleca spre Tara pe 
care nu o mai vazuse de trei ani; printul Bibescu se vazu silit 
sa grabeasca inapoierea sa la post, dar nu putea face aceasta 
fara a se fi oprit si in importantul centru romanesc din Pitts- 
burgh. 

Cum insa Pittsbugh-ul este mai mult un oras comercial si 
industrial, iar Romanii nu locuiesc chiar in oras. ci in impreju- 
rimile lui, Ministrul se opreste in Homestead, unde se adunasera 
§i coloniile din Woodlawn si McKeesport. 



"MINISTRUL §1 ROMANII DIN STATELE CNITL" 107 

Aci are loc adunarea in sala societatei "Vulturul", unde cei 
intruniti tin sa seconvinga pri-n viu grai de desmintirile si pro- 
misiunile reprezentantului nostrti pe care le cetisera prin ziare. 

In momentele libere, ministrul roman cauta, prin orasele ce 
le-a vizitat, sa cunosaca mai aproape si viata americana iii le- 
gatura cu ce e rornanesc; la inapoiere, insotit de personalul con- 
sulatului roman din Pittsburgh, viziteaza interesantele uzine de 
masini-unelte "Mesta Machine Co.", in care un numar insemnat 
de Romani i§i castiga traiul in pribegia lor. 

In fine seara primeste delegatia studentilor romani, invi- 
tandu-i apoi sa cineze Impreuna. 

Astfel s'a terminat vizita printului Bibescu in coloniile ro- 
mane si daca evenimentele, care au urmat nu ii vor fi permis 
-a viziteze si celelalte centre din Chicago si Indianapolis, pe 
langa linistirea spiritelor intra Romani, aceasta calatorie a 
avut si alte consecinte; voi reveni asupra lor in capitoielc viitoa- 
re, dar nu pot trece cu vederea de a aminti ca dupa aceasta 
vizita intre Romanii din America, de cate ori acestia au vre-o 
serbare, inaugurarea unui local sau sfintirea vre-unei biserici, 
nu uita de a trimite o invitatie si Ministrului din Washington. 
Gest, ce arata ca inca mai pastreaza o amintire frumoasa a 
momentelor petrecute impreuna. 



STUDENTII ROMaNI IN AMERICA. 



PROBABIL Ca CITITORUL se va fi mirat auzind ca la 
Pittsburglh, printul Bibescu a primit delega^ia studentilor 
din America. Mirarea ii va fi foarte justificata, fiindca e pu- 
tina lume din 7ara care stie ca studenti romani exista si in 
America. 

Daca reprezentantul roman a fost viu interesat de acestia, 
este pentruca in America e un gen de studenti romani cu totul 
diferit de acela cu care e obisnuit publicul nostru, un gen nou, 
product al razboiului si consecinta teribilei lovituri ce acesta 
a dat-o tineretului universitar, doritor de o educatie mai Inalta, 
ce nu se putea capata decat la scolile speciale din strainatate. 

Un student, care urmeaza cursurile unei scoli superioare de 
peste hotarele Tarii, este privit de publicul nostru ca un tanai 
ai carui parinti dispun de suficiente mijloace materiale spre a 
sustine intretinerea lui in tara straina. Parerea era exacta 
inainte de razboiu, insa la tenninarea acestuia, tineri cu dorin- 
ta de a se educa se vazura oameni in varsta in urma a trei ani 
de inactivitate intelectuala, si nu puteau admite ca pentru 4 — 5 
ani viitori sa mai depinda de parinti. De alta parte unii fura 
pusi in fata altei situatii: de unde isi incepusera studiile in 
strainatate, dupa razboiu erau in imposibilitate de a le mai con- 
tinua, din cauza schimbului ridicat dintre leul romanesc si 
nioneda celor^alte tari. Ce le ramanea de facut acestor tineri? 

Inainte de a raspunde cred ca va inteiesji pe cetitor sa 
afie cate-va informatiuni despre viata universitara din America: 

Fiecare stat al Uniunei are o universiLate de stat. pusa sub 
controlul departamentului educatiei, iar in afara de acestea sunt 
suma de institutiuni particulare (colegii, universitati, insti- 
tute, etc.) intocmai ca orice societate comerciala, cu exceptia ca 
acestea vand educatie. Multe au profesori renumiti. cele mai 
moderne sisteme pedagogice, laboratorii cat se poate de coni- 
plecte, dar in toate aceste institutii. educatiei fizice si sporturilor 
li se da o extensiune nemaipomenita in scolile similare din vechiul 



"MINISTRUL §1 ROMANII DIN STATEI.E UNITE" 109 

continent. Sporturile, in special, sunt comercia^izate si sumele 
realizate adauga o suma insemnata la fondul de intretinere §i 
imbunatatire al institutiunei. 

Rezulta deci ca aceia, care nu au aptitudini extraordinare 
pentru sporturi sau nu dispun de mijloacele necesare, se bucura 
de mult mai mult timp liber decat colegii lor din ' Europa si, 
in America exista o reg-ula bine stabilita, anume ca ''munca, — 
ori-care ar fi felul ei, — daca e onesta, nu injoseste pe om". 
Astfel, mult mai multa lume poate beneficia de educatia univer- 
sitara decat in §coliIe noastre, pentruca cei care nu se pot ocupa 
decat de sportul de a-si castiga traiul au tot timpul sa o faca 
si totodata sa uimeze si cursurile, care sunt dupa amiaza sau 
seara.^ A§a fac studentii lipsiti de mijloace, care indura toate 
greutatile luptei pentru existenta in timp ce se educa. 

Un grup de studenti romani, din aceia pe care o astfel dc3 
perspectiva nu i-a zdi-uncinat in dorinta lor de cultura, si-au dat 
seama ca singura tara unde puteau studia si se sustine singuii 
erau Statele Unite, si acestia si-ar fi ajuns' idealul fara vre-un 
ah ajutor, daca in 1921, din cauza crizei economice si finan- 
ciare. a gasi de lucru in America n'ar fi fost aproape o' imposi- 
bilitate. 

Cu lot entuziasmul lor de a lucra si castiga mijloacele nece- 
sare spre a se educa, acesti tineri erau dusi la descurajare cand 
vedeau ca nu puteau castiga nimic, deci nu puteau sa-si con- 
tmue studiile, dela parinti era cu neputinta sa primeasca un 
ajutor cat de mic, si chiar deca s'ar fi decis sa intrerupa stu- 
dii.e, mca nu ar fi scapat de situatia In care se gaseau, — peste 
10 milioane de American! mureau de foame fara lucru. 

Ca Ministru al Romaniei. printul Bibescu, a fost infoiTOat 
de studentii din Pittsburgh, centrul eel mai numeros al acestora 
despre situatia grea, in care se gaseau si ajutorul urgent de 
care aveau nevoie. Orice bun Roman nu putea fi decat interesat 
in aceasta chestmne si ministrui le atrage atentiunea ca "unirea 
tace puterea", promitandu-le tot concursul sau. 

Imediat dupa reinapoierea ministrului la Washington stu- 
dentii, - desi nu intreceau 20 la numar, _ se constituira in 
Asociatia Studentilor Universitari Romani din America" cu 
sediul in Pittsburgh, in timp ce printul Bibescu isi puse la in- 



110 "ROMANII IN AMERICA" 

cercare irifluenta sa spre a strange fondurile de ajutor de care 
ei.aveau nevoie. Inceputul il face tot Ministrul Roman spre a 
da exemplul; Regina Maria, cu generozitatea-i ce a castigat 
inimile intregului Romanism in timpul razboiului, se' oferi a 
contribui la opera de a ajuta pe fostii Sai ostasi sa se instruiasca 
in scolile americane. Insusi autoritat,ile din Tara sunt induplecate 
a ajutora studentii din America si Ministrul Bibescu in scurt 
timp . stranse o suma f oarte f rumoasa, — o adevarata avere in 
lei romane^ti, — pe care o preda in mainile "Asociatiei Stu- 
dentilor". 

Dar acesti tineri inimosi nu puteau accepta un simplu aju- 
tor banesc ; de indata ei au vazut ca pe langa datoria lor de a 
se educa, in America, — in mijlocul a 150.000 de plugari ro- 
mani, — ei mai au si o datorie nationals, datoria de a cauta sa 
lumineze pe compatriotii lor, pe care nu dorul de invatatura, ci 
nevoia, ii dusese in pribegie. Statutele "Asociatiei Studentilor", 
arata ca aceasta organizatie, pe langa ajutorarea studentului 
roman in America, are alte planuri patriotice si idealiste pe 
care numai un suflet tanar, de student, le poate formula si 
aplica. Fondatorii s'au legat a restitui la fondul "Asociatiei" 
sumele ce le-au imprumutat pentru a-si plati taxele scolare. 

E de sperat ca de indata ce situatia economica din Statele 
Unite va reveni la normal, vremuri mai bune o sa-i destepte pe 
acesti studenti romani, dandu-le astfel putinta de a-si realiza 
planurile lor. 

Publicul nostru sa nu se mire daca in cati-va ani va auzi 
ca exista in America cea mai putemica organizatie studenteas- 
ca romana de peste hotare: America e pMna de surprize si 
Romanul a dat probe evidente ca stie sa se adapteze mediului. 



PRINTUL ANTON BIBESCU SI EVREII ROMANI 
DIN AMERICA. 



PANa la SOSIREA Ministrului Anton Bibescu in Statele 
Unite, Evreii Romani pastrasera fata de autoritatile 
noastre o atitudine curioasa: nu de dispret si nici de indoiala; 
ca sa fiu cat mai aproape de adevar o voi numi o atitudine plind 
de rezerve. Lipsa de stiri exacte si autentice era simtita si in 
randunle lor. Conducatorii lor, care se ocupau de miscarea 
evreiasca dm Romania nu cunosteau adevarata stare de lucruri 
de acolo, crezand ca fagaduelile reprezentantilor tarii noastre la 
confermta de pace din Paris, — cele relative la acordaren drep- 
turi or pohtice Evreilor Romani, _ erau simple promisiuni sau 
fantezii. Banuiala lor mai era intarita si de caricaturi si arti- 
cole tendentioase despre Romania, produsul tradatoriior de 
origine mag-hiara, pusi in slujba propagandei anti-romanesti din 
America. 

Cetitorul isi va aminti ca in primavara anului 1921 o-u- 
vernul nostru era impovarat cu intretinerea a sute de mii de 
Evrei-Ucraniei si Rusi. toti fugiti in Basarabia de frica te- 
roarei bolceviste; majoritatea lor aveau rude sau prieteni in 
America, ansa nu puteau parasi Romania fiindca nu era nimeni 
care^ sa le dea pasapoarte. Bietii nenorociti sufereau de o 
suma de lipsuri si compatriotii lor din America, auzind despre 

oareSr "" """ '^'^^'''' ^^ ^ ^^ ^""^^^ ''^''' '" ''J"^^'" ^^ « ^^^^ 

Anuntarea sosirei printului Anton Bibescu ca Ministru al 
Romaniei in Statele Unite, le-a dat o raza de speranta si ndat^ 

fntlr^i^ Uniunei Evreilor Romani din America", rugandu-1 sa 
mtemna pe langa guvernul tarii sale spre a se facilita Evreilor 

na^^nalilor lor ce se aflau in campurile de concentrare din Ro- 



112 "ROMANII IN AMERICA" 

Autoi'ul nu poate spune cu precizie ce s'a mai discutat la 
aceasta intrevedere, sau care a fost rezultatul fagadueli'or mi- 
nistrului, se pare insa ca el n'a intarziat de a-si castiga si sim- 
patia Evreiior, caci exact la implinirea unui an de cand Mi- 
nistrul Bibescu piisese piciorul pe pamantiil Americei, a fost rugat 
cu insistenta de a deschide adunarea anuala a acestei organibatii 
evreo-romane dela New York, la 29 Imuarie 1922, Lucru ne 
mai pomenit pana atunci. 

Voi da mai jos, in traducere, textul cuvantarei Ministrului 
si, cititorul va ghici cam ce se va fi petrecut cu un an mai ina- 
inte la intrevederea dintre Printul Bibescu si Evrei, imediat 
dupa debarcara acestuia: 

"Este mare bucurie pentru mine de a fi aici, printre 
D-voastra si de a fi fost in stare sa ^as pentru scurt timp, mun- 
ca grea dela Washington. Imi inchipui ca stiti cu totii poves- 
tea omului cu doi baeti, care fiind intrebat ce faceau baetii lui 
raspunse ca: 'Cel mai in varsta este diplomat, cat despre cele- 
lalt si el este tot un lenes', Mi-e frica, ori eel putin imi pare 
rau sa marturisesc ca au trecut zilele cand diplomatii nu prea 
faceau nimic si ca munca pe care esti fortat acum sa o inde- 
plinesti la Washington este grea, cateodata chiar obositoare. 
Asa ca venirea mea la New York este o delicioasa odihna". 

Gluma ministrului este o aluzie la unele articole din Tara, 
in care autorul cauta sa arate ca ''spiritul de casta" bantuie in 
diplomatia noastra, care s'ar reduce numai la pranzuri, ceaiuri si 
dansuri, "diplomatii" lucrand la birou dela 11.35 pana la 12 
fara 5 minute! 

Sa nu mai intrerupem insa pe printul Bibescu: 

"Dar, a fi aci, printre Dvoastra, este o bucui'ie nu numai penti'u 
un motiv, ci pentru mai multe. Mai intai de toate este D aniversars 
in viata mea- Nu stiti, de buna seama, ca acum un an, am jucat mai 
TAuIt sau mai putin partea lui Columbus si am Idescoiperit America! 
Este un an de cand am pus picioi-ul pe aceste tarmuri si mi se pare 
ca ru trecea nici f'(3ua ore, cand si fusei chemat la telefon de comi- 
tetul asociatiunei Dvoastra, cerandumi-se sa va vad; si asa ne intalj 
niram. Dupa cum vedet>i. comitetul Dv. n'a pierdut mult timp sa 
facu cunostiri'.a cu mine si nici eu in a lua contact cu Dvoastra. Si 
astfel, am simtit ca nu era numai loi diatorie, ci si o bucurie de a fi la 
aceasta adunare, la care cu atata bunavointa ati cerut sa fiu prezent. 

"Am fost putin nervos cand Dl. Diamant m'a rugiat sa va vorbesc, 
de oarece mi-am dat seama ca aveam atat de multe lucruri de spus, 
Tncat nu doua ore, dar nici doua zile. ori doua saptamani, n'ar fi 



"MINISTRUL SI ROMANII DIN STATELE UNITE" US 

fost deajuns; dar Dvoastra nu trebuie sa va ingrijomti. Oricand ma 
due la vre-o adunare imi vine in minte intotdeauna s'otia mea, dan- 
du-mi un anumit sfat Odata trebuia sa ma due la o adunare, cand 
dansia ma intreba: "Ai de gand sa til o euvantare?" — Raspunsei: 
"N'as putea spune ca are sa fie o euvantare; am de gand sa spui nu- 
mai eateva fraze; cuvantarea nu va tine mai mult de doua sau trei 
mmute". — ■ "Dar bine, o euvantare, eare tine trei minute, e deja o 
euvantare foarte lunga ! ! !" Si, ca sa fiti lini§titi, aceasta miea re- 
marea mi-a fost, de atunei ineoaee, intotdeauna folositoare. Cu toate 
acestea, e un anumit numar de lucruri pe care trebuie sa vi le spun. 

"V'am spus ca primii Romani pentru care am avut ceva de facut, 
au fost membrii asoeiatisi Dvoastra, cari intervenisera sa ajut pe 
fiatii lor Ukranieni, ce erau, pe acel timp, refugiarvi in Romania si 
intr'o stare mizerabila. Si acest lucru imi atrage atentia asupra fap- 
tului ca unul dintre cele mai izbitoare si plaeute spectacole pe care 
cineva le vede in viat;a este legatui"a dintre ceiaee v'oi numi Evreii 
bogati si Evreii saraei. Am mul^i prieteni Evrei si intotdeauna am 
rcmarcat simt;amantul acel/a particular, intr'o familie evr'eiasea, pe 
eare il aveti pantru rudele Dvoastra mai sarace. Dvoastra va dati 
seama ca la urma urmelor, e un dram de noroc cai'e a facut pe bogar, 
bogat si a lasat pe sarae, sarac- Este pur si simplu roata destinului; 
se poate prea bine intoaree numai putin mai mult si fiece luci'u este 
schimbat. Aceasta este una dintre trasaturile caracterului evreiesc 
eare m'au miseat. 

"Este o pers'ciana la o ambasada din Washington care, cand ie 
cunoaste iti da urmatorul sfat: "Fa-te prieten numai .cu oamenii bo- 
gati. Sa aiba eel putin un venit de $50-000 pe an". Trebuie sa spun 
ca acesta este un sfat pe care nu 1-am urmat. Am printre prietemi 
mei din Paris, Londra si New York multi Evrei, dar nu totdeauna 
pe acei din clasa bogata, nu totdeauna pe acei care au reusit in vi- 
ata, ci si pe acei care vor reusi, dar n'au ajuns inca acolo. Si deseori 
am discutat cu acestia probleme care se ivesc in legatura cu chestia 
evreiasca. 

"Am fost intotdeauna intrigat de calitatile ee v'au dat o asa de 
adanca eunostint;a in afacerile banesti, facand ca aproape toate zia- 
rcle de seama din lume sa devina intreprinderi evreesti. Cred .ca u- 
nul din motive este ca Evreii sunt idealisti. Au dragoste pentru idei, 
filozofie, muzica si eifre si le place sa se invarteasca in sfera ideilor. 
Si asa, se intampla ca oamenii care nu-i inteleg, sunt inclina^-i sa 
creada ca Evreii iubesc banii. Desigur ca da, intr'un fel, — dar cui 
nui sunt dragi paralele? Cei face pe ei in stare, cred eu, sa fie 
fitat de intreprinzatori in afacerile banesti, este faptul ca ei consi- 
c-era. banii ca niste simple eifre care la randul lor nu reprezinta de- 
cat idei. 

"Dar nu sunt alci pentru a tine o conferinta asupra rasei evre- 
esti si asupra minunatei eficacitati a color 13,000 000 de Evrei care 
t^aiesc in timnul de fata pe acest pamant. Doresc sa va SDun ceva 
despre legatu)-a dintre Evrei si Romania. Daca v'as fi vorbit acum 
20 de ani, as fi vorb't deosebit de cum va voiu vorbi astazi. deoarece 
in acei timp erau cate->^a problem^ interr? carora nu li se erasise so- 
luti'a necesara. Dar timpul si-a indeplinit opera sa- Romania-Marc 
a fost faurita de toM fii ei si fiecare s^ inc^arca la fel sa stab^leasca 
pu numi'i taria top^egrafica a acestei Romanii marite, ei si taria ei 
tconomica. 



114 "ROMANII IN AMERICA" 

"Dvoastia cunaa^te^i ca pedeapsa cu moartea nu exista in Ro- 
mania. Dvoastra §tipi ca im ivomauia donxne^te un spirit inga-duitor, 
care lace via^a niai muit sau mai pufin u§oara fara nici o ciocnire 
oe rasa ori religie, ca in alte t^rlt Dar mai este altceva despre care 
Dvoastra aveji tot atat de bine cuno^tdn^a, ca §i mine; este aaevarata 
distincfie pe care atat de mul^^i Romiani-fivroi o dau ^arei de origina. 
Voiu face excep^ie de cei prezenti a§a ca Dvoastra sa nu sufen^i de 
modestie, dar vet.i sti ca Dr. Gaster marele rabin din Londra, a fost 
nascut in Romania; Aristide Blank, conducatorui uneia dintre cele 
mai importante banci, a fondat la New York, dintr'un spirit foarte 
patriotic, un birou de educat.ie care are scopul sa arate strainilor po- 
sibilitat-ile si dezvoltarea Romaniei; Consuiul General Roman la Jr'a- 
I'^s, Dr. Dreyfus, este Roman-Evreu- Un mare numar de doctori si 
avoca^i din Romania sunt Evrei. Dl. Rosenthal, reprezentantul nos- 
tru la Conferinta Pacoi, si unul dintre cei mai de seama avocati, a 
fost socotit intr'un timp ca fiind un foarte bun reprezentant al Ro- 
maniei in strainatate. Apoi mai sunt alt^ii, profesori, filologi ca 
Saineanu, cari au jucat un rol foarte important in dezvoltarea civi- 
liza^iei romane. Ei fac parte din sufletul si corpul Romaniei, fac 
parte din trupul ^arei pe care o reprezint ac/i pe cat pot mai bine. 

"Vorbind despre felul in care Evreii sunt trata|i in Rid mania 
da^i-mi voie sa va spun ca o ilustratie, povestea unui Evreu Roman 
pe care 1-am vazut iin Londra acum 7 sau 8 ani- Eram acolo la Le • 
gatie §i dansul veni in biroul meu. Vazui ca venea din America. Nu 
fusesem inca in America pe atunci si mi se parsa ca acolo era para- 
dieul, ori locul eel mai api'opiat de e^l, ca in America atunci cand iti 
este foame potarnichi fripte i^i zboara in gura, ca te urci seara in 
pat, sarac, §i a doua zi te trezesti milionar. II intrebai: "Cum se fa- 
ct ca D-ta, care ai fost in America, ai lucrat acolo, ai facut parale, 
si acum vrei sa te reintorci in Romania?" Imi inchipuiam ca poate 
acclo n'o fi fost atat de bine tratat, cum ar fi dorit dansul. Si chiar 
1-am intrebat: "Spune-mi, te rog, de ce vrsi sa te intorci inapoi in 
Romania? Poate vre-o tara sa intreaca America?" El imi raspun- 
s?: "Viata in Romania este mai usoara ca la New York si acolo in 
sfarsit pot sa mananc o "fleica nationala". Aceasta arata ca intre 
acest Evreu §i tara lui erau reale legaturi sentimentale. Ele sunt 
cele mai tari legaturi nu numai in fapt ci §i in ratiune. Ele sunt 
acelea care v'au adus astaseara impreuna cu to^ii aici, ele sunt ace- 
lea care v'au facut sa antrebati de mine. Sunt legaturi de dragoste 
bi simpatie pentru tara Dvoastra de origine, ce sunt la fel cu^senti- 
mentele pe care le avefi pentru aceasta mare si ospitaliera tara care 
^''a deschis poi-^ile. 

"Legaturile care ne fin stransi de tara noastra sunt subtile, mul- 
tiple. Sunt logaturi create de s'mturile n:astre, create de lucrurile 
pp care le-am vazut. Sunt legaturi cu lucrurile pe care le-am man- 
cat, privelistile la care ne-am uitat c?rd eram tineri, cu lumea care 
am cunosciit-o si iubit-o. Aceste legaturi sunt tari; si sunt fericit 
sa vad, ca ele'tiaiesc inca in inima Dvoastra. Dvoastra suntetj 
tnandri d^ tara de origrina si o iubiti- Doriti sa fie mai cunosucta 
in America si in acelas timp dorliti ca aceasta mare tai'a, care a fost 
atat de b'nevoit'oare cii Dvoastra, sa fie m-ai bine cunoscuta in Ro- 
mania. In t^ate acestea sunt dispus sa va ajut. Dvoastra veti gasi 
intotdeauna un nrieten si un tovaras de munca, in Ministrul Roma- 
niei in Statele Unite. 



"MINISTRUL §Ii:ROMANII DI>f .STATELE UNITE" • 115 

"Au fost in trecut nem^elegeri, §i greselij dar^itoate se> schimba- 
RomaAia care a'suferit 'din cauza razboiului, isi revine in fire.poate 
prea incet, dai* ea vifth'pe to^i 'fii eiv vr6a ca energi^ 'fiecaruia^sa o 
ajute, pentru a fi in partea Europei. unde geografia a asezat-o, nu 
nuni;ai o sentinela impoti-ivk' revofutiilor, ci §i un far pentru civili- 
zatie §i progres." ... 

Printul Bibescu insa, nu-si uivii roLul si, inaiKte de a tei- 
mina, profitand de ocazia ca audienta se insufletise de cele spu- 
se mai sus, tine sa evoace^ amintiii din ultimul timp, amintiri de 
pe vremea cand in pressa izraelita' din America nu erau decat 
artico'e povestind grozaviile din Romania si alte multe nasco- 
ciri, inventate de unii Evrei-Unguri, ce eravi platiti de iriden- 
tistii Maghiari, doritori de a influenta opinia publica din Ame- 
rica in favoarea cauzei lor si a impiedica recunoasterea Ardealu- 
]ui ca provincie romaneasca. Si Ministrul inainte de a termina 
le da un sfat: 

"Sunt fericit ca am avut prilejul de a veni aici, ca un prieten 
intre prieteni, si doresc ca D-voastra sa ma considerati intot- 
deauna ca atare. Va voiu cere insa un singur luciu: ca atunci 
cand cetiti rapoarte violente in ziare asupra Romaniei, sa nu le 
dati totdeauna crezaie. Intr'un timp scriam si eu pentru 
ziare. De atunci am incetat de a mai crede fiece lucru ce se 
spune in ele. Si cred ca ar fi un foarte bun curs pentru fie- 
care din D-voastra de a petrece cat-va timp intr'un oficiu de 
publicitate ca sa vedeti cum gazetele fabiica fapte. 

"Multe sunt lucruri^e despre care as dori sa va vorbesc, 
dar mi-e frica ca am vorbit mai mult decat cele trei minute, 
pe cari le mentionasem la inceput. 

"Fiecare tara are greselile ei, ca orice fiinta omeneasca; 
chiar si soarele are pete; aceste defecte pot fi vindecate prin 
munca, energie si dragoste. Stiu ca aveti aceste sentimente 
pentru tara de origine. Ele ne-au adunat aici si sper ca ne 
vor mai aduna si in viitor pentru binele fiecaruia, pentru in- 
tarirea legaturilor intre Romania si America, pentru care lucrez 
si pentru care va cer concursul D-voastra". 

Aceasta cuvantare, pe langa ca a fost prima in acest gen, 
tinuta de un reprezentant al Romaniei in America, dar ea isi 
are importanta ei i^entruca. in intregime sau in rezumat, — a 
fost publicata de pressa izraelita din New York, apoi reprodusa 



116 "ROMANII IN AMERICA" 

in ce^elalte ziare ale lor din America, si, rus, roman, sau de alta 
natie, evi*eul se intereseaza de afacerile evreesti. 

Bine in^eles ca unii s'au bucurat, altii — mai putini — au 
critical, nu pe Ministru ci . . . audien^a, fiindca nu s'a ridicat 
nimeni sa protesteze contra modului cum sunt tratati Evreii in 
tara la noi. Voi da o proba ca discutia discursului printului 
Bibescu a facut obiectul a numeroase articole in presa evreo- 
americana; iata ce zice ziarul "The Jewish Voice" (Vocea Evre- 
iasca) din ora§ul St. Paul (Minnesota) : 

"... Un corespondent, descriind si comentand adunarea, a 
facut aluzie la faptul ca cei prezenti s'au multumit foarte usor 
cu asigurarile Reprezentantului Romaniei. Acel reporter ar fi 
fost de parere ca, in fata abuzurilor ce se comunica din cand in 
cand din Romania, precum si avand in vedere manifestatiile anti- 
semite din acea tara, delegatii dela conferinta romano-evreiasca 
ar fi trebuit sa protesteze sub o foiTna oarecare, iar nu sa se fi 
multumit cu simplele declaratii ale Printului. In aceasta pri- 
vinta sunt doua atitudini de luat. Adeseaori e mai intelept sa 
stai linistit decat sa provoci animozitati, — mai ales cand cauti 
sa cuceresti stima celeilalte partide. De ce sa te comp^aci in a 
raspunde cu acuzari. care ar putea duce la neintelegeri si cer- 
turi cu rezultatul net de a fi castigat numai reau-vointa a re- 
prezentantului Romaniei. Excelenta-Sa si-a aratat eel putin 
bunele intentii, venind la adunare si gasind o oarecare satis- 
factie in a aduce ceiace credea a fi noutati bune pentru noi. 
Daca nu toate cele spuse de Domnia-Sa erau reale, multe erau 
cu siguranta adevarate si foarte incurajatoare pentiu viitorui 
Evreului Roman. Sa nu fim prea repezi in a ataca". 

Unnarile acestui discurs si comentariile lui in pressa. au fost 
ca, nu mult timp dupa rostirea lui. "Uniunea Evreilor-Romani 
din America" s'a adresat printului Bibescu cu rugamintea sa 
intervina pe langa guvern spre a obtine permisiunea de a ri- 
dica un monument sau infiinta o institutie de educatie la Bucu- 
resti, din fondurile ce doresc sa stranga pentru acest scop. 
Prin acest gest Evreii nostri de cealalta parte a Atlanticului 
doresc sa-si exprime sentimentele si dragostea lor pentru tara 
in care au trait primii ani din viata. 



"MINISTRUL §1 ROMANII DIN STATELE UNITE" 117 

Cand ne gandim ca in America Evreii comanda peste juma- 
tate din finantele, industria si comertul acelei tari si 90% din 
pressa, nu se poate sa nu punem pret pe simpatiile acestor 
oameni, care, — atunci cand se vor convinge ca in mod sincer 
cautam sa uitam trecutul, — vor fi totdeauna gata sa ne a jute, 
ori sa ne ape re de dusmanii ce cauta sa ne injoseasca in ocliii 
lumei. 



■v-n^j; . 



Rolul politiil: al ministruiui roman 
in Statele Unite. 



Infoimarea piiblicu'iui american. 



PENTRU A DA CITITORULUI posibilitatea unei intelegeri 
depline a celor ce vor urma, cred ca e interesant a ma 
opri un moment asupra ziarelor americane din Statele Unite. 

E^e sunt foarte putin cunoscute de publicul roman desi me- 
rita atentia lui fie numai ca o chestiune de curiozitate In- 
chipuiti-va 10 "Universuri" in 4 pagini, bagate unul in altul cu 
fotografii, caricaturi, reclame, anunturi si mai ales articole de 
toate marimile, tratand fe^ de fel de subiecte, vesti, articole de 
reportaj, etc. La noi gazeta are un singur articol de fond, pc 
cand In America exista "o pagina" in cursul saptamanei si de 
obiceiu 6 sau 8 Dumineca, Intr'un cuvant, aproape "un sfert de 
kilogram de noutati" pe care le cumperi cu 2 sau Dumineca 
5 centi!! 

Cine vede pentru prima data aceste ziare isi pune doua 
intrebari: cum poate Americanul, — om grabit, — sa citeasca 
atatea pagini si cum e posibil ca in timp mai putin ca 24 de ore, 
ziarul sa poata acumula atata material. Raspunsul primei in- 
trebari e foarte simplu: fiecare dintre cititori e inclinat sa ci- 
teasca un anumit fel de stiri. Unii citesc articolele de senzatie 
(crimele sau divorturile) , altii discutii^e in legatura cu masurile 
guvemamentale, altii stirile financiare sau cele sportive, etc. 
Toate acestea isi au "rubrica" si paginile lor stabilite asa ca nu 
pierzi timpul in a cauta in tot ziarul dupa ele. Cititorul acestor 
randuri trebuie sa mai stie ca in America putina lume locueste 
pe langa birourile lor sau in apropierea fabricilor; americanul 
nu se plange daca trebuie sa calatoreasca pana la locul unde isi 
castiga existenta, o ora sau chiar mai mult cu trenul sau tram- 
way-ul si pe drum are tot timpul sa-si citeasca gazeta. Mai 



"ROIiUL POUTIC AL MINISTRULUI ROMAN" 119 

mult inca, in centrele mari si in general in orase, toata lumea, 
— directori de fabrici sau lucratori, — citesc cate doua ziare: 
unul dimineata, iar altul seara in drumul spre casa. 

Am cautat a fi cat mai concis, dar cititorul isi va putea 
imagina ce influenta joaca pressa si care e cauza ca numai in 
America au ajuns unele ziare la un tiraj zilnic de milioane de 
copii. 

Sa vedem acuma care sunt mijloacele prin care isi aduna 
asa de repede un material atat de imens si in acelas timp de 
felurit. Fiind asa de mult citite poseda fonduri colosale, statii 
propii de telegrafie fara fir, cabluri speciale si tot ce mintea 
omeneasca isi poate inchipui ca mijloace de culegerea vestilor, 
masinile cele mai perfectionate pentru tiparirea ziarului, cum 
si intreaga armata de functionari. Dar ceiace mareste tiraj ul 
unui ziar e reporterul american, acel microb care patrunde peste 
tot, care afla tot, care transmite ziarului amanuntele unui in- 
cendiu inainte de a fi sosit pompierii, care iti poate spune ce 
s'a discutat la cea mai secreta intrunire. 

E destul ca sa se fi vestit sosirea unei persoane mai impor- 
tante si acest personagiu, impreuna cu o jumatate de duzina de 
alti colegi vor fi pe bordul vasului inainte ca acesta sa fi anco- 
rat; apoi vei auzi cam aceasta introducere: "0 fotografie pentru 
ziare" si intr'o secunda 6 clisee au profitat de surasul D-tale. 
"Va rog scoateti palaria" si un a^t tir de baraj uiTneaza, pentru 
ca in prima editie sa te vezi in 12 diferite ziare locale, iar maine 
acestea sa se raspandeasca in alte 12 locale din 120 de orase ale 
Statelor Unite. 

Ai ajuns la hotel?! Inainte de a lasa bagajele din mana, te 
vei vedea incon jurat de o alta companie de reporteri, cu car- 
netele in mana, incep a-ti pune intrebari: "Ce impresie v'a fa- 
cut New York-ul?" — "Ce credeti despre America?" — "Care 
e parerea D-voastra despre . . .?" — "De ce ati venit?" — 
"Care-i situatia in tara D-voastra?" si sute de alte intrebari 
ale caror raspunsuri vor insoti fotografiile. Se Intelege ca 
une^e persoane teirnina prin a se enerva cand te gandesti ca 
filmul se repeta orisiunde s'ar indrepta ele; esti urmarit pas cu 
cu pas si cu cat esti mai comunicativ cu atat reporterii ameri- 
cani doresc sa stie mai mult! 



120 "ROMANII IN AMERICA" 

Gazetaria americana e o istorie lunga, insa aceste cate-va 
amanimte vor fi deajuns spre a da cititorul o idee macar de 
ceiace trebuia sa prevada printul Bibescu cu ocazia calatoiiei 
lui prin centrele romanesti din Statele Unite. Vizita sa liind 
anuntata, se intelege ca^ de data aceasta, era luat in primire de 
leporteri, inca dela gara. Acuma, trebuic sa se ^^ie ca de modul 
cum se poarta cineva cu reporterii depinde in mare parte opinia 
ce-si creiaza in jurul lui: nu toata lumea, tot orasul, poate 
avea pri'ejul unei conversalii personale cu un vizitator mai de 
seama ce se opreste pentru un moment in acele locuri, si cu 
cat acesti reporteri sunt primiti cu mai mulla buDavointa, cu 
atat vor scri lucruri mai frumoase, deci pentru Ministrul Roman 
era o ocazie admirabila de a arata publicului american situatia, 
bogatiile tarii noastre, cum si eforturile guvernatorilor de a o 
ridica din haosul razboiului cu putinul ramas nedevastat de 
navalitorii, ce tocmai fugisera, cum si de a infoi-ma publicul 
american asupra dreptatei pretentiilor noastre, care, din punct 
de vedere istorie, erau foarte putin cunoscute In America. Pu- 
blicul american era alimentat numai cu stiri a caror falsitate 
nu desmintea nimeni. 

Astfel la Cleveland, intr'un interview dat ziarului "Cleve- 
land Plain Dealer", printul Bibescu da oarecare cifre asupra 
bugetului Romaniei si cauta sa arate ca situatia noastra nu e 
asa de rea precum si-o inchipuiau Am.ericanii. Arata bogaliiie 
nedesvoltate din Tara, sustinand ca nu exista pericolul bolsevis- 
mului in Romania pentru ca aceasta "este azi in Orientui Euro- 
pe!, postul inaintat al democratiei. Nici o alta tara nu e mai 
democratica si putin e guverne au facut pentru popoareie lor 
atat cat a facut guvernuJ roman pentru al lui". Discuta apoi 
expropierea agrara si beneficiile ce le va aduce cu sine. 

Prin toate orasele prin care s'a oprit, Ministrul Bibescu e ga- 
ta sa stea de vorba cu reporterii, insa nu scapa din vederea misi- 
unea sa in chestiunea recunoasterei Basarabiei de catre Guvei- 
nul Statelor Unite. Ocazia era nemerita, de a infoima publicul 
american ca unirea acestei provincii la Tara-Mama era repararea 
unei nedreptati, era recapatarea unei provincii smulse, sau fu- 
rate, de lacomia ruseasca si nu cum se credea de American! ca 
Romania a anexat provincia, profitand de starea haotica a Ru- 



"ROLUL POUTIC AL MINISTRULUI ROMAN" 121 

siei sovietiste. Ministiul a inteles ca, inainte de a spune acea- 
sta chestiune in fata guvernatilor, trebuia sa creieze opinia in 
favoarea ei, aratand lucrurile in adevarata lor lumina. 

Din aceasta infoimare si lamurire prin ziare profitau si 
membrii parlamentului, deputati si senatori, care erau tot asa 
de "la curent" ca si restul publicului; majoritatea acestor oameni, 
care erau chemati sa discute si decida, — poate soarta, — 
uncra dintre tarile europene^ nici nu trecusera vreo-data in 
viata lor Oceanul, vizitand macar unele din tarile despre care 
disentail cu aprindere si pe care le aparau sail combateau, dupa 
cum avusesera norocul sa culeaga informatiile dintr'o tabara 
sau alta. De altfel, aceasta este una din cauze^e care 1-au facut 
pe fostul presedinte Wilson sa refuze recunoasterea Basarabiei. 

lata ce zice "Plain Dealer" in acelas articol: "Printul Anton 
Bibescu spune: 'Noi Romanii speram ca Statele Unite vor re- 
cunoaste drepturile Romaniei la Basarabia. Aceasta provincie 
este ca populatie si suflet, in mod covarsitor romaneasca. Po- 
pulatia romaneasca din Basarabia e aceia, care a alungat pe 
Bolsevici din tara, iar azi ea formeaza parte integranta din Ro- 
mania. 

Tresedintele Wilson (cu 18 zile inainte incetase de a mai 
fi presedinte) nu a gayit de cuviinta sa recunoasca dreptatea 
cauzei noastre, dai nadajduim ca noul guvern nu va intarzia de 
a repara aceasta gresala". 

'The Alliance Review" din Alliance, in numarr.l din 21 
Martie 1921, atrage atentia cititorilor sai cu titlul: "Ministrul 
Roman in Orasul Nostru" tiparit in pagian 1-a cu litere de 3 
centimetri si o fotografie reprezentandu-1 in mijlocul unui giup 
de Romani din localitate. Amanunte^e vizitei Ministrului for- 
meaza subiectul unuia din articole, pe cand in al doilea se vor- 
beste despre interview-ul dat de printul Bibescu reprezentantu- 
lui ziarului; aci Ministrul da oarecare detalii asupra pretentiuni- 
lor noastre la Basarabia, zicand : "Inainte de 1812 provincia 
era o parte integranta a principatelor romane. Pe la juma- 
tatea secolului trecut le-a lost inapoiaia pentru ca in curand, 
impreuna cu aHe posesu. sa le fie smulsa in timpu] razboiului dm 
Crimea", exprimandu-si apoi nadejdea ca guvernul llardir.g \a 
recunoaste aceste adevaruri istorice. 



122 "ROMANII IN AMERICA" 

Nu voi cita paragrafe din articolele despre Romania, apa- 
rute in ziarele din Detroit, Pittsburgh si altele pe unde a trecut 
Ministrul cu ocazia vizitei coloniilor; cu mici schimbari 
e^e contin aceleasi infonnatii, numai pentru alte serii de 
Americani si pentru ca apoi sa fie reproduse in celelalte ziare 
dela coasta la cealalta a Marei Republici. Cititorul isi poate 
insa imagina ce insemna pentru dusmanii nostri, pentru propa- 
gandistii anti-romani din Statele Unite, acest interes spontan al 
ziarelor pentru Romania si aspiratiunile ei. 

Lovitura era pe atat de neasteptata pe cat de violenta; 

niciodata pana acum nu se mai vorbise atat de mult despre 

aceasta tara si se pare ca interesul publicului american se oprise 

putin si asupra cauzei noastre. Ministrul Bibescu, in drumul 

spre Washington, oprindu-se in New York, este solicitat de 

reprezentantul marelui ziar de seara "New York Evening Post" 

(Posta de seara) sa-i acorde un interview. In acest ziar el are 

prilejul a expune in detaliu situatia tarei noastre, incercarile 

prin care a trecut, greutatile ce intampina in lupta ei pentru 

refacere si, — bazat pe refoiTnele puse in aplicare, — isi expri- 

ma convingerea sa in viitorul stralucit al Romaniei, pe care o 

reprezinta. 

« * * 

Se poate insa ca eel ce va fi citit aceste randuri, vazand 
mereu printul Bibescu, — acelas nume, — ca se repeta de atateii 
ori, sa inceapa a se intreba, sau mai bine zis sa exclame: "Bine 
frate! Dar n'or mai fi fost si altii care au mai lucrat in direc- 
tia asta, tot de un singur om vorbesti?" Intrebare foarte justi- 
ficata si autorul ar fi fost foarte fericit sa poata vorbi si de 
altii, dar din nenorocire acesti "altii" nu mai sunt. Desigur, 
ca se vor gasi oameni, care vor talmaci aceste articole din pressa 
americana ca o satisfacere a ambitiei ministrului Bibescu de a-si 
face pubMcitate; se poate sa fie si asa, dar nu cred ca se va 
gasi cineva, care sa conteste necesitatea de a spune la cat mai 
multi Americani cine suntem, ce putem si ce avem de gand sa 
facem. Una sau zece persoane, carora li s'ar fi incredmtat 
misiunea, trebuiau sa-si lege numele de aceasta opera, — 
sau orice alt nume s'ar dovedi mai apropiat, — ori ea i-a 
fost incredintata printului Anton Bibescu si, vorbind despre 



"ROLUL POLIITIC AL MINISTRULUI ROMAN" 123 

lamurirea publicului american asupra tarei noastre si chestiunei 
romanesti, nu e cu piitinta ^de a nu aminti nutnele reprezentari- 
tului nostru la Waslhington. CititorUl va Vedea ca activitatea 
sa nu se teraiina aci. 

Cel mai bun mijloc pentru a ajunge la scopul propus era 
publicitatea, — - publicitatea pe ori-ce cale, — ziare sau reviste, 
— astfel ca sa patrunda in cat mai multe case. In loc de a 
insista mai mult asupra acestui punct, voi cita un caz autentic, 
care va satisface pe toti aceia care ar avea un graunte de in- 
doiala asupra activitatei ministrului roman. 

Orasul Cleveland, marele centru romanesc din Statele Uni- 
te, are un muzau national si directorul acestui muzau a gasit 
cu cale ca in rotunda cladirei sa aseze intr'un loc de onoare toate 
drapelele tarilor aliate, care erau in stare de razboiu cu Puteri- 
le Centrale la semnarea aiTnistitiului. Ei bine ! Sa nu se creada 
ca tricolorul nostru era si el printre drapelele "Dlui Director", 
care, atunci cand i se atrage atentia asupra acestei scapari din 
vedere, raspunse cu emfaza ca Romania nu mai era aliata State- 
lor Unite la semnarea amiistitiului ! ! lata cat eram de cu- 
noscuti in primavara anului trecut! 



Ministrul, odata ce vazu ca Americanii se intereseaza de 
chestiunile romanesti, gasi ca ar fi bine ca articole despre tara 
noastra sa apara si In reviste, danduli-se astfel o foi-ma mai 
putin trecatoare ca celor din ziare. Astfel in numarul din Mai 
al marei reviste "Current History" din New York, care se ocupa 
de chestiunile politice si istorice curente, apare un articol, "Ro- 
mania in Noua Europa", semnat de printul Anton Bibescu. 

Articolul, desi nu prea mare, arata in mod atragator si 
concis participarea noastra in ultimul razboiu, bogatiile tarei si 
care este situatia si rolul nostru economic si politic in acea parte 
a Europei. Exp^ica publicului american ca tot ceiace se scrie 
despre persecutiile romanesti contra Ungurilor sunt simple na- 
scociri, simple neadevaruri, citand cazul gimnaziilor unguresti 
care sunt de doua ori mai multe in Transilvania decat cele ro- 
manesti si temiina cu: 



124 "ROMANII IN AMERICA" 

"Romania e pazitorul celei mai importante cai de comuni- 
catie fluviala de pe Continent; ea e pazitorul Europei la por- 
tile Orientului . . ." 

"Meternich a spus ca Asia incepe dela portile Vienei; se 
poate sa fie un adevar, dar atunci Romania sta ca un post ina- 
intat a^ Apusului in mijlocul unor conditiuni reintoarse la un 
nivel barbar. Guvernul si poporul roman e pregatit sa-si asume 
responsabilitatea destinului lor victorios." 

Re vista "Curent History", care publica aceste adevaruri 
spuse de ministrul nostru, prin insasi natura ei e o publicatie 
citita de oameni, care se intereseaza de diferitele chestiuni poli- 
tice ale tarilor de pe glob, de oameni, care poate sunt tinuti sa le 
cunoasca. Pe multi cititori acest articol i-a interesat, pe altii 
insa i-a sg'ariat ! Printre acestia a f ost si D. Teodor Wladimirof f, 
— autorul nu se va opri asupra originei acestui nume, — care, in 
numarul de lulie al aceleasi reviste, critica articolul printului 
Bibescu. Nu voi reda articolul dlui Wladimiroff, avand con- 
vingerea ca cititorul acestei lucrari nu va pierde nimic. insa 
trebuie sa-i spun ca Americanii sunt mari doritoii de lupte, — 
lupte de orice fel, fie ele chiar cu condeiul, — si ca ziarele si 
reviste^e din Noul Continent, in aceasta privinta, difera mult de 
acelea dela noi. Apare un articol, si daca o persoana are ceva 
de protestat contra lui. liber e s'o faca chiar in aceleasi coloane, 
astfel ca polemica intreaga poate fi desfasurata de doua tabere 
inamice in acelas ziar sau revista! 

Si mai e in America o libertate, care nu e acordata in alte 
tari, anume ca diplomatii si reprezentantii misiunilor straine 
pot recurge la zare si reviste, cand au de spus ceva; iar in cazul 
cand chestiune care il priveste pe unul din ei sau tara care 
1-a trimis^ diplomatul e liber sa raspunda. Pentru American 
pressa e o aiTna onorabila, si e convins ca "din discutie iese 
lumina", deci cand o tara e criticata sau atacata, avocatul ei, — 
reprezentantul diplomatic, — are tot dreptul de a-i lua apararea. 
Ministrul Bibescu a recurs in nenumarate randuri la aceasta 
libertate si cititorul va aprecia singur foloasele ei in capitolul 
uraiator. in care voi vorbi de chestiunea Transilvaniei. De- 
ocamdata insa incriminarile dlui V/ladimiroff nu puteau ramane 
fara raspuns si din scrisoarea deschisa a trimisului nostru, apa- 



"ROLUL POLITIC AL MINISTRULUI ROMAN" 125 

ruta in edi^ia de August 1921 a revistei "Current History" on 
cine va putea vedea seriozitatea afirmatiilor acestui propagan- 
dist dela Rusciuk! Printul Bibescu scrie editorului revistei: 

"... analiza a afirmarilor Domnului Wladimiroff , — 
dezbracate de ornamentele sentimentale, — le va reduce la ur- 
matoarele asertiuni substantiale si mai de seama: 

1. Ca, in Romania, conditiunile nu sunt peifecte. 

2. Ca sfortarea guveraului roman de a transfoiTna sistemu^. 
proprietatei rurale a Tarii in annonie cu spiritul democratiei 
moderne, nu a adus imediat rezultatul dorit. 

3. Ca Romania, desi acordand drepturi depline politice si 
civile tuturor locuitorilor bastinasi, fara deosebire de rasa si 
credinta, si-a rezervat dreptul de a regulamenta naturalizarea 
emigrantilor. 

4. Ca pressa romaneasca a capatat libertatea deplina de 
a critica Guvernul Roman. 

"Orice cititor nepartas al scrisoarei Dlui Wladimiroff va 
sustine ca in aceste acuzari nu e nimic specific sau injositor 
pentru Romania. Situatiunea generala din Romania de azi, 
ruinata si devastata de cati-va ani de razboiu si o stapanire 
fara-de-lege, nu este dintre cele mai ideale; in aceasta privinta 
insa, Romania nu e singura tara in asemenea conditiuni. Nu- 
mai un visator utopist si-ar putea inchipui ca se poate schimba 
intr'o noapte un sistem de stapanire al proprietatei, sistem 
care dureaza de mai multe secole. Primul pas a fost facut, 
aplicare legei este in curs si RefoiTna Agrara e un exemplu de 
evolutie pasnica spre o democratie complecta, putand fi dat 
pilda celorlalte natiuni. La urma urme^or o "oligarhie", care 
cedeaza vechile sale drepturi In numele dreptatei si al binelui 
national, procedeaza destul de bine in acest scol de ura de clase. 

"Cat priveste regulamentarea conditiunilor sub care se va 
acorda cetatenia emigrantilor. Americanii vor fi eel din urma 
popor din lume, care sa chestioneze dreptul unui stat de a pre- 
ceda astfel. 

"E foarte lamurit ca adevarata suparare, care se ascunde 
in oare cum aprinsa denuntare a Domnului Wladimiroff nu 
e situatia de azi a Romaniei, ci ce-a facut in 1913. In acel an 
Romania a intervenit in favoarea Serbiei si Greciei, atacata 



126 •. . //."EOMANII IN AMERICA" 

atunci ixii-selje^te de-catre aliata lor Bulgaria, si a rezolvat' con- 
flictul ; celoi' dintaiu. -Ca rstaviHnd ar»bitia: hypertrofica a Bul- 
gariei, Romania a adus un serviciu Etiropei, a fost pus in evi- 
denta chiar prin rolul avut de Bulgaria in razboiul mondial. 

"Probabil Domnul Wladimiroff ar fi satisfacut cu o re- 
vizuire a granitelor Europe! de Sud, care ar proteja minoritatile 
din Transilvania trecandu-le Bulgariei. Aceste minoiitati, orisi- 
cum, poate vor fi mai putin entuziaste, dupa ce vor consulta pe 
Grecii si Sarbii din Macedonia, cari cunosc mai de aproape me- 
todele bulgaresti. 

Anton Bibescu 
Ministrul Romaniei." 

Dupa toate aparentele. scrisoarea acesta 1-a convins pe ve- 
cinul nostru de peste Dunare ca in cazul sau propriu "tacerea e 
de aur". Va fi fost poate si surprins ca nationalitatea i-a fost 
data in vileag; cert este insa ca d. Wladimiroff n'a mai revenit. 

Dar articolele tendentioase si inexacte despre Romania, nu 
apar in America numai ca "raspunsuri" sau "critici" ale ce^or 
m care se spune adevarul, dusmanii nostri au si o mare doza 
de initiativa si, in articole sau scrisoii publicate In pressa, "pro- 
testeaza" sau mai bine zis insinueaza. Trebuie deci ca in tot 
momentul sa fie cineva care sa "desminta", sa informeze si sa 
lamureasca publicul asupra adevaratelor intentii ale acestor 
propagandist!; si faptul ca lucrul poate fi facut chiar in mod 
oficial, — de insusi reprezentantii diplomatic!, — e pentru no! 
fericire. Ministrul roman trebuie sa fie totdeauna gata sa 
raspunza unui atac neasteptat si uiTnatoarea scrisoare adresata 
editorulu! "New York American" din New York li va da citito- 
rului ideie de natura acestor atacuri. Scrisoarea a aparut in 
pagina artico^elor de fond a ziarului: 

"In numarul d-voastra din 10 lunie a fost publicata o scri- 
soare semnata de "Comitetul contra Progromurilor" prin d. S. 
A. Israel, membru in comitetul executiv. Aceasta scrisoare con- 
tinea urmatoarea af iiinatiune : 

'Suntem convinsi ca actuala administratie (Guvernul Ame- 
rican) va cerceta cu deamanuntul situatiunea din Polonia, Uk- 



"ROLUL POLmC AL MINISTRULUI ROMAN" 127 

raina, Romania, Grecia si asa mai depaile, cautand sa obtina 
rezultate reale si sa puna capat masacrelor din aceste tari.' 

'Tin sa va atrag atentiunea, ca in present ca si in trecut, 
nici nu a fost vorba in Romania de masaa'ul Evreilor. Se poate 
ca in trecut sa se fi facut oare cari greseli asupra modului in 
care a fost privita chestiunea evreiasca, dar este un adevar 
istoric incontestabil ca. Evreii din Romania nu au fost niciodata 
supusi la torturi si violente fizice, cu atat mai putin omorul 
in massa. 

"In timpul de fata Evreii se bucura de cetatenia complecta 
pe tot intinsul Romaniei-Mari. Satisfactia populatiei romane 
de religie mozaica se poate constata din marele numar de Evrei 
Romani, care incurajati de scrisorile sosite din tara, se re- 
inapoiaza in Romania pe fiecare vas, care pleaca spre acea tara. 

^Traiul in Romania este azi mai ieftin si mai placut decat 
in orice alta tara din acea parte a lumei si va asigur ca nu se 
face absolut nici-o deosebire intre cetatenii sau locuitorii de ori- 
ce rasa sau credinta religioasa. 

"Sunt convins ca veti supune aceasta cititorilor d-voastra, 
corectand astfel o afiiTnatie inexacta si cat se poate de in- 
sultatoare pentru onoarea natiunei Romane. 

Primiti . . . 

Anton Bibescu 
Waslhington, 16 lunie 1921. Ministrul Romaniei." 

"Afirmatia printului Bibescu este confirmata de Horace G. 
Knowles^ fost ministru american in Romania." 

Aceasta scrisoare a ajuns, in traducere, si in ziarele noastre 
din Tara, si cei ce vor fi citit-o. vor fi ramas nedumeriti asupra 
rostului notitei dela sfarsitul ei; ziarul "New York American" 
este gazeta care nici odata nu s'a sfiit a-si arata simpatiile ei 
fata dti Puterile Centrale si cauza lor. Editorul ziarului, in 
aceasta notita, lasa sa se inteleaga ca gestul Ministrului Roman a 
fost cam indraznet, dar ca redactia a trebuit sa se piece in fata 
adevarului, intarit si de fostui ministru american la noi. In tct 
cazul noua ne-a facut un serviciu, aratand inca mai vadit ca d. 
S. A. Israel cerea guvernului suprimarea unei stari de lucruri 
pe care chiar Americanii stiau ca e inexistenta! 



CHESTIUNEA BASARABIEI 



DE SIGUR Ca insusi Ministnir Bibescu :iu-si mai amiiiteste 
cate scrisori ca aceia citata mai sus, au aparut prin zja- 
lele si revistele americane in cui'sul anului .'-921. Spatiul nu-mi 
ing-aduie a le reda pe toate si unele din ele nu prezinta un interes 
deosebit pentru cititorii nostri, ele combatand tot felul de stiri 
si proteste inventate, ce dovedeau mereu acelas lucru: de o- 
parte propagandisti anti-iomani, lipsiti de scrupule si cautand 
sa profite de ignoranta opiniei publice americane, iar de cealalia 
singur Ministrul nostru, care-si pusese in gand sa nu lase nede- 
mascat nici-unul din aceste atacuri. 

In capitolul precedent, am aratat ca printul Bibescu. in 
toate interview-urile sale, tinea sa repete mereu nedreptatea 
guvernului Wilson in chestiunea recunoasterei Basarabicj ; tutu- 
ror le spunea ca aceasta e o provincie romaneasca, explicandu-le 
ca regimul tarist recunoscuse el insusi acest adevar, pentruca 
Basarabia chiar sub Rusi avea legile ei propii, legile nicldove- 
nesti, si nu cele rusesti, — ca alte provincii din fosta imparatie 
a tuturor Rusilor, El aducea in sustinerea caurei adevarurile 
istorice, modul cum de doua ori aceasta provincie no a foat, 
odata furata si apoi smulsa de vecinii nostri. 

Chestiunea era cu atat mai importanta cu cat pe acea vre- 
me opinia publica era interesata in desbaterile pavlamentului si 
inca nu putea prevede rezultatul lor: se ratil'ica ori nu se rati- 
fied tratatul dela Versailles? Ce schimbari sau adaugirl vor fi 
introduse? Se putea ca de hotararile Senatului sa depinda si 
soarta Rusiei si in asemenea caz infoimatiJle printului Bibescu 
nu puteau decat zdruncina combinatii'e si speculatiile atat ale 
adeptilor tai'ismului cat si ale agentilor bol'^evici, care cautau sa 
dovedeasca americanilor ca buna parte din situatia in cii'e 
ajunsesera era datorita tarilor dela granita, care "pradasera'^ 
pe "tovarasi" de cele mai bogate provincii. 



"ROLUL POLIfTIC AL MINISTRULUI ROMAN" 12f) 

Un raspuns al Ministrului Roman la acest gen de insinuari, 
merita a fi citat pentruca in el, pe lang-a ca se arata Americani- 
lor drepturile noastre la Basarabia. printr'o analogie foarte bine 
aleasa, se dovedeste clar nedreptatea facuta de Wilson de a nu 
recunoaste unirea ei la Romania, Wilson, care nu ridicase nici 
o obiectie contra provinci^or anexate de Italieni dela Austriaci. 
Scrisoarea publicata la 18 Aprilie 1921, in ziarul "New York 
Tribune", a facut o impresie cu totul neasteptata si le-a oprit 
tendinta Rusilor de a mai specula pe aceasta chestie: 

"Intr'o sciisoare publicata de curand in "New York Tribune" 
d. Woldemar de Svesnikoff, fost membiii al comisiei militare 
rusesti din Statele Unite, ataca dreptul Romaniei asupra pro- 
vinciei Basarabia. Acest drept a fost aprobat de consiliul su- 
prem aliat dupa o minutioasa examinare a argumentelor istorice^ 
g-eografice si etnografice. Atribuirea Basarabiei la Romania 
este unul din cele mai clare cazuri ale triumfului autodetermi- 
narei, intrucat popultia Basarabiei si-a exprimat in mai multe 
randuri hotararea de a se uni cu vechea patrie mama. 

"Dar d. Svesnikoff nu critica atribuirea aliatilor din motive 
etnice, — probabil ca insusi cunoaste caractei-ul romanesc al 
acestei provincii, — ci din motive istorice. Principala sa argu- 
mentatie este, pe scurt, ca Rumania nu poate revendica Basa- 
rabia deoarece cand aceasta a fost anexata la Rusia (in 1812), 
Romania nu era inca o natiune, si astfel Basarabia n'a apartinut 
niciodata Romaniei. 

"Inexactitatea, ca sa nu zic absurditatea acestui argument 
se poate dovedi mai usor printr'o analogie. Dreptul Italiei 
asupra Triestului si Trentinului e recunoscut de lumea intreaga 
ca intemeiat nu numai din punct de vedere etnic dar si istoric. 
Totusi, cand Triestul si Trentinul au fost anexate de Austria, 
Italia "nu exista ca o natiune independenta". De fapt Triestul 
si Tirolul de Sud n'au apartinut niciodata Italiei "ca o natiune 
independenta". Cu toate acestea Italienii au fost perfect in- 
dreptatiti sa considere aceste tinuturi ca teritorii iredente ita- 
liene. 

"Un singur lucru nu se potriveste in aceasta analogie si 
acela e in favoarea Romaniei. Caci Basarabia a apartinut de 
fapt, Romaniei timp de 1900 de ani din 2000. In timpurile an- 



130 "ROMANII IN AMERICA" 

tice ea a fomiat parte din teritoriul dac. Dela inceputul isto 
riei romane, propriu zise, §i pana in 1812, ea a facut parte din- 
tr'un principat roman, — mai intaiu din acel al Munteniei si 
apoi din acel al Moldovei. Nu stie oare d. Svesnikoff ca insu^i 
numele de Basarabia provine din acel al vechii dinastii domni- 
toare a Munteniei, casa Baaarabilor? 

"Dreptul Rusiei asupra Basarabiei e tot asa de justificat 
ca, de pilda, al Austriei asupra Lombardiei. Aceasta provincie 
a apartinut Austriei cand nu exista o natiune independenta 
italiana. 

"De altfel D. Svesnikoff poate obtine infoi-matii asupra 
temeiniciei cauzei Romaniei din excelentele editoriale ce au apa- 
rut asupra acestei chestiuni in coloanele ziarului dv.". 

In aceasta scrisoare Ministrul Bibescu arata ca noi avem 
Tnai mult drept la Basarabia decat Italienii la Trentin si Tirol 
si analogia e cu atat mai interesanta cu cat in America emi- 
greaza anual cam un sfert de milion de Italieni. 

Desi noi nu am fost direct interesati, totusi cititorii isi 
amintesc de importanta pe care o dadeau marile puteri in a 
sprijini incercarile Presedintelui Harding de a se ajunge la o 
ijntelegere asupra .limitarei aiTnamentyalor navale; rezumate 
asupra conferintei din Washington au aparut si in ziarele noa- 
stre. Adevarul este ca tratatul dela Versailles nu s'a ocupat 
aproape de loc de chestiunile din Oceanul Pacific si interesele 
marilor puteri ajunsesera la un asa grad de incordare ca aceasta 
conferinta trebuia sa aiba loc pentru a inlatura o ruptura a 
relatiilor dintre ele; de alta parte situatia economica generala, 
— Statele Unite inclusiv, — inspira serioase ingrijorari si se 
simtea nevoia de a reduce bugetele de razboiu ale acestor mari 
puteri spre a le da putinta intrebuintarei sumelor astfel eco- 
Tiomisite la reconstructia industriei si comertului lor. 

In tot cazul conferinta din Washington a captivat interesul 
tuturor oamenilor de stat si guvemantilor tarilor din apus. 
Chestiunea libertatei comertului in China era un punct vital 
pentru expansiunea americana in acea parte a globului si dis- 
cutia ei a adunat in capitala Statelor Unite pe cei mai de seama 
bai-bati de stat si cei mai abili expert! ai puterilor invitate ofi- 
cial la masa verde. Importanta subiectebr in discutie atrasese 



"ROLUL POLIITIC AL MINISTRULUI ROMAN" 131 

§i alte persoane de seama, care desi fara misiuni oficiale, cautau 
sa uiTiiareasca cat mai de aproape rezultatele la care se va 
ajunge si, de vreme ce aveau sa se discute chestiuni privitoare 
la Extremul Orient, agentii rusi au gasit ca momentul ar fi ni- 
merit sa aranjeze chestiunile in legatura cu Siberia. 

Pentru un moment^ politicianii Americani si initiatorii con- 
ferintei nu s'au opus fatis unei astfel de perspective, insa acesti 
agenti avura indrazneala sa mai urce o treapta, crezand ca la 
conferinta din Washington vor putea aduce in discutie chestiu- 
nea integritatei Rusiei. Se intelege ca in asemenea caz lucru- 
rile luau o intorsatura extrem de importanta pentru noi: in- 
tegritatea Rusiei nu putea fi examinata fara a se discuta drep- 
turile noastre la Basarabia. 

Cum nu se stia care va fi hotararea guvernantilor ameri- 
cani, printul Anton Bibescu crezu nemerit ca ar fi bine ca de- 
cizia sa ne gaseasca preparati si in editia din Decemvrie a re- 
vistei "The Forum" publica, sub titlul "Liberarea Basarabiei", 
urmatorul articol: 

"Frederic eel Mare a spus odata ca atunci cand dorea sa anexeze 
provincie se ducea de o anex:i ^i dupa aceia angaja profesori care 
sa dovedeasca dreptul sau de posesiune. Se pioate pune pe socoteala 
fostului guvern imperial rusesc faptul ca nu a angajat profesori care 
sa dovedeasca dreptul lor asupra Basarabiei, o provincie romaneasca, 
ce a fost sub sceptrul tarului timp de o suta de ani, dela 1812 la 1918. 
In timpul acestei perioade, Romania avea dreptul asupra Basarabiei, 
dar Rusia avea Basarabia. Ca Rusia ar fi avut vre-un drept legal, 
aceasta n'a trecut prin mintea Ru§ilor decat dupa ce Basarabia in- 
cetase de a f i o provincie a Rusiei. 

"ACEASTA este faptul dominant al •eo'ntroversei care a fost 
miezul discu^iei cu ocazia decisiei Consiliului Suprem Aliat, in toam- 
na anului 1920, prin care se confirma posesiunea Romaniei asupra 
Basarabiei, ori mai curand se ccnfmna unirea din n'ou a acelei pro- 
vincii cu regatul Romaniei, adusa la indeplinire de voint.a popula(tiei 
basarabene, prin rezolut-ia consiliului basarabean, in 27 Martie 1918- 
Aceasta decizie merita aten^ie ca una din cele mai clare ilustrari a 
justit;iei triumfatoare in aranjarile teritoriale ce au urmat marelui 
razboiu. 

"Dela 1812 Basarabia a fost o provincie a imperiului rusesc. Nu 
era si n'a fost niciodata o provncie ruseasca. Poate ca in intreaga is- 
torie euroneana de "Machtpolitik"nu era un exemplu de o mai pura ho- 
tie internationala, ca aceasta anexare. Nedreptatea suferita de Ba- 
sarabia §i tara mama, Romania, a fost cu atat mai de nesuferit cu 
cat aproape nici nu se .cuniostea nimic despre dansa. Insasi existen^a 
Basarabiei a fost pana in zilele noastre ignorata, afara dear de ca- 
tiva specialisti. Aceia oameni de treaba care se deprinsesera sa 
creada ca Ukraina era un instrument muzical importat din insulele 



132 "ROMANII IN AMERICA" 

havaiene §i ca atat Galipoli cat §i Gali^ia erau in Spaina, s'au gan- 
dit, cand vazura numela de Basarabia, ca aceasta era o parte din 
Arabia. 

"Purine ta^vi din lume au granite a§a de precis definite ca Ba- 
sarabia, care in realitate este o peninsula dreptunghiulara marginita 
la Nord-Est cu raul Nistru, la Apus cu Prutuil-, iar la Sud-Est cu 
Dunarea si Marea Neagra. Numai printro ingusta bucata de pa- 
mant la capatul ide Nord-Est se poate patimnde in Basarabia fara 
a trece peste apa. Dai- aceste granite naturale ale provinciei nu 
sunt tot atat de bune barieref ca munt:,ii sau de§erturile; ele mai mult 
invita decat descurajeaza invazia. Cand zorii istoriei incep sa se 
lamureasca, Basarabia era populata de tnburile scito-trace care fa- 
ceau parte din statul dae cucerit de Roma, sub Traian. Basarabia n'a 
fost incorporata in provincia romana Dacia, dar influenza latina se facu 
simtita. Zidul lui |Traian, in parte inca in existen^a, a fost zidit ca 
sa opreasca incursiunile barbarilor dela NIord, atra§i de boga^iiils 
Bizantului; si din timpul acela pana in zilele noastre, drumul istoric 
al Basarabiei fu determinat de faptul ca provincia constituia o use 
de dindos pentru Constantinopol." 

Ministrul Bibescu face apoi un scurt istoric al acestei pro- 
vincii, arata ca ea facea parte din domeniile Casei Basarab, dela 
care isi deriva si numele. Descrie apoi cum Bassarabia a fost 
invadata in nenumarate randuri de dusmanii dela hotare si cum 
domnitori ca Stefan Cel Mare si-au varsat sangele pentru men- 
tinerea si apararea manoaselor coHne dintre Siret si Nistru, 
accentuand ca, daca Turcii au stapanit inca din timpul marelui 
domnitor moldovean partea sudica a provinciei, ea a fost men- 
tinuta prin forta armelor. iar nu cedata de Romani. 

Cum au ajuns Rusii stapani pe Basarabia si incercarile lor 
de o rusifica sunt descrise stfel: 

"Anul 1812 a fost un moment de grea cumpana in istoria Basa- 
rabiei. Constrans de razboiul cu care era amenintat de Napoleon, 
Tarul Alexandru incerca mai intaiu sa faca cu orice pre^; pace cu 
Turcii; dar comandantul suprem Kutuzov, reusi sa mituiasca pe 
parlamentarii turci Moruzi si Galdb Effendi. care atunci dosira o 
scrisoare a lui Napoleon prin care acesta incuraja Poarta sa re- 
ziste cererilor rusesti. In neastamparata sa dorinta de a termina 
razboiul, Sultanul dadu Tarului partea MoWovei dela rasarit de 
Prut precum si Buceagul, cu alte cuvinte intreaga Basarabie moder- 
na. Pacea dela Bucuresti a fost semnata in 28 Mai 1812, si soarta 
Basarabiei fu astfel pecetluita pentru mai bine de un secol. Cand 
tradarea lor se descoperi, Moruzi si Ghalib fura decapitati "dar tot 



a§a fu §i Moldova", remarca cu intristare un istoric roman. 
"Aceasta ciopartire a tarei lor "a fost o desamagire cruda 



pen- 




gite de fagaduelile liberal? ale guvei 

insa. guvernul lusesc. credincios metodelor sale aplicate in Polonia 

si Finlanda, inaugura o politica de rusificare si opresiune. Legea 



"ROLUL POLBTIC AL MINISTRULUI ROMAN" 133 

havaiene §i ca atat Galipoli cat §i Gali^ia erau in Spania, s'au gan- 
mia nationala egalitatea limbelor ruse §i romane precum §i perpe- 
tuarea vechilor a§ezaminte moldovene§ti fu revo-cata de Nicolae I, 
in 1823. Functionari ru§i fura numiti in toate slujbele- §coale si 
seminare rusesti fura deschise §i institut^iile roniane§ti desfiin^te; 
intrebuin^area caracterelor latine fu interzisa §i car^ile romanesti, 
daca cumva erau autorizate, trebuia tiparite cu litere cirilice." 

Vorbind despre rusificare Ministrul nu se sfieste a spune 
adevarul adevarat, afimiand ca printre cei mai zelo^i partizani 
ai reactunei tariste, printre cei, care constesta mai ales prin 
pressa americana drepturile Romaniei la Basarabia, sunt chiar 
familii romanesti din Basarabia, oameni fara suflet pe care fa- 
vorurile si rublele tariste i-au ademenit la tradarea patriei lor. 

Din fericire numai cate-va familii romanesti din Basarabia 
intra in aceasta categorie caci: 

"Au fost totusi oameni, atat din nobilime cat §i din clasa pro- 
fesionala, care §i-au pastrat natioi^alitatea lor romana impotriva op- 
resiunei si persecu^iei; §i ace§ti adevara^i patrio^i basarabeni pas- 
trara tradUiia romaneasca a t^arei neatinsa,, pana in timpul nostru. 

"Politica de rusificare continua pana la razboiul Crimeii, la 
terminarea caruia puterile europene decisera ca Rusia sa nu aiba o 
baza la delta Dumarei. Pacea dela Paris, prin urmare, recunoscu 
dreptul Moldovei asupra Basarabiei; insa numai trei jude^e din Sud; 
Ismail, Cahul §i Bolgrad, cu popula^ia lor amestecata, fura de drept 
anexate. Aceasta planuita asezare a lucruriLor, a lasat partea de 
nord §i centrul Basarabiei, cu masa lor compacta de populat;ie ro- 
maneasca sub suveranitatea ruseasca; totusi ea nutrea sperant:a u- 
nei desavarsite uniri. Aceste sperant;e fura spulberate de rezulta- 
tul razboiului Ruao-Turc din 1877-78. Desi politiciani romani banu- 
iau dela imceput ca unul din scopurile principale ale Rusiei era re<io- 
bandirea intregei Basarabii, ei Hotarara sa alieze tava cauzei rusesti, 
pentru ca vedeau ca alternativa, in cazul unei victorii turce^ti, ar fi 
insemnat incorporarea intregei Romanii la imperiul Otoman. Un 
tratat cu Rusia garantand integritatea teritoriaJa a Romaniei fu in- 
cheiat la 16 Aprilie 1877. 

"Armata romana nu numai ca s'a distins dela inceputul razboi- 
ului, dar a scapat in realitate armata rasa dela dezastru, in lupta 
dela Plevna. Aceasta se adevereste din schimbul de telegrame ale 
regelui Carol cu Tarul- Bunii patriot;! sperau ca drept rasplata Ru- 
sia va inapoia Romaniei intreaga Basarabie. Se poate usor inchipui 
sentimentul public roman, cand la incheierea tratatului dela St. Ste- 
fano, gTivemul roman a fost informat ca Rusia a cerut restituirea 
Basarabiei sudice, oferind in schimb t^ara mla^tinoasa a Dobrogei la 
sudul Deltei Dunarei- S'a explicat ca tratatul. care garanteaza in- 
tegritatea Romaniei, nu a fost menit sa includa Basarabia. In con- 
tra acestei tradari indiscutabile guvernul roman a cerut ajutor pu- 
terilor din Vest, diipa care a uiTnat cea mai amamica desamagire in 
istoria rorrtana. La congresul din Berlin, adunat pentru transarea 
chestiunilor nascute in urma razboiului rus'o-turc, delega^ii romani 
Bratianu §i Kogalniceanu nici nu au fost admisi in discu^, ci au 



134 "ROMANII IN AMERICA" 

fost numai asculta^i ca informatori. Cererea Rusiei a fost acordata: 
Basarabia sudica a fost cedata imperiului rusesc. Bismark §i-a im- 
plinit dorin^a: un simf de nemcredere §i ura s'a mascut intre Rusia 
§i Romania. 

"Cele mai negre zile ale istoriei Basarabiei moderne au fost in- 
tre 1878 §i 1905. Tirania ruseasca si-a manifesLat influenj^a incon- 
testabila: clasele superi'oare au cedat ademenirilor Petrogradului §i 
Moscovei; ^aranimea se sbatea in ietargie; sustinatorii cauzei roma- 
ne§ti au fost intemni^ati, trimisi in Siberia sau exila^i in strainatate. 
Ultimile urme ale vechii autonomii au fost abrogate;. Speran^ele pa- 
triotilor Basarabiei au fost inflacarate penti"u un moment de quasi- 
liberalismul ce a urmat dezastru -osuiui razboiu cu Japonia in 
1905. Insa in 1903 reac^ia s'a sim^it din nou, mai sigura si mai a- 
roganta ca oricand. 

"La izbuncirea razboiului European, na^iionalistii basarabeni pre- 
cum si liberalii din Occidentul Europei se a^teptau ca victoria ali- 
a,tilor sa dea nastere unei noi libertafi in Rusia, si ca 
aeeasta Rusie libera sa raspiateasca Romania pentru aportul dat 
cauzei alia^ilor, prin retrocedarea Basarabiei. Prabu§irea imperiului 
rusesc a impiedicat realizarea acestei speran^e, care insa s'au rea- 
lizat sub o alta forma. Imediat dupa izbucnirea repolujiei in Rusia, 
raiscarea pentru autonomic, de mult in amoil^ire, a reinviat in toate 
provinciiLe hotarnice ale Imperiului, acele locuite de straini. Un co- 
mitet national stabilit in Chisinau, a inceput sa formuleze planuri 
penti-u stapanirea de sine, refornie agrare, reorganizatie militara, 
un buget basarabean si garantarea dreptunilor minorita^^ilor strai- 
nilor, exceptand Romanii. Bolsevicii venind la putere in Noemvrie 
1917 nu au vrut sa recunoasca acest comitet mational si au amenin- 
tat sa institue un guvern sovietist. Ca rezultat s'a fonnat "Sfatul 
Tarei", care a fost investit cu puterea unei camere constituante. 
Aeeasta camera cuprindea 147 de delega^i, dintre care 105 erau Ro- 
mani, restul fiind Ucranieni, Evrei, Germani si Bulgari, respectiv 
15, 13, 2 §i 4. In ziua de 15 Decemvrie 1917, "'Sfatul Tarei" a dec- 
larat Basarabia o republica independents, O saptamana mai tarziu 
Guvernul Provizoriu a facut o cerere urgenta guvernului roman pen- 
tru ajutlor militar comtra Bol^evicilor, La inceputul lunei lanuarie 
Bolsevicii au invadat tara si au cucerit Chi§iliaul, o saptamana mai 
tarziu insa, ajutorul roman sosind, provincia a fost cura^ata de Ro- 
sii. In Martie 1918 "Sfatul farii" a proclamat unirea Basarabiei cu 
Romania indreptand astfel gre§elile unui secol". 
Dupa stabilirea acestor "drepturi istorice", printul Bibescu 
demonstreaza cu date si cifre caracterul romanesc al Basarabiei 
citand chiar statistici rusesti, care aratau ca populatia roma- 
neasca a provinciei era de 66 la suta. Aminteste brosura Dlui 
I. G. Pelivan, fost membru in "Sfatul Tarii", in care "Drepturile 
Eomanilor la Basarabia" sunt dovedite prin insasi documentele 
oficiale ale acelora, care pusesera stapanire pe ea prin furtisag, 
iar acum cautam sa-si revendice "drepturile" argumentand ca 
singurii care ar trebui sa protesteze ar fi Turcii din Asia; dela 
ei luasera Rusii! 



"ROLUL POUTIC AL MINISTRULUI ROMAN" 135 

Revista "The Forum" e o publicatie politico-literara, avand 
colaboratori ca Lady Astor, membra in Parlamentul Englez, un 
mare numar de senatori de seama, artisti si poeti de talia lui 
Joseph Pennell si Arthur Symons. Articolul Ministrului Roman, 
aparut. tocmai in timpul cand in Washington se anunta ca de 
rezultatele conferintei va depinde pacea universala, atrage aten- 
tia atat a publicului cat mai ales a paturei intelectuale, — aceas- 
ta formand majoritatea cititorilor revistei, — ca pacea Europei 
in aceasta parte va fi amenintata in orice moment in caz cand 
s'ar incerca o schimbare a actualei stari de lucruri. Articolul 
incheie cu urmatoarele fraze: 

"Basarabia, din punct de vedere istoric si etnic, o tai"a roma- 
neasca, este astazi din Jiou o parte integrala a statului r'oman, a ca- 
rui frontiere pentru prima data in doua mil de ani. corespund din 
nou cu cele ale vechii Dacii. Fara incorporarea Basarabiei, inde- 
plinirea unita^ei nat^ionale romane, care a fost tinfa Romanied £n 
razboiul Tnondial, nu ar fi fost complecta. 

"In acelas timp p'osesiunea Basarabiei'^ a incomparabilului el 
pamant negru si fertil, a viilor §i raurilor ei, este esen^iala econo- 
mice^te Romaniei noi- Aceasta asigura deasemeinea Romaniei con- 
trolul Dunarei, care este o strategica §i comerciala necesitate de 
primul ordin. Nu trebuie uitat ca Rusia insa§i dorea posesiunea a- 
cestei provincii nentru aceleasi motive. Restaurarea Basarabiei la 
Patria-Mama, a fost pentru Basarabia primul pas catre o noua pros- 
peritate democratica. Odata cu indeplinirea aspiratiunillor nat^ionale, 
Basarabenii si-au indreptat privirea catre solatia celei mai impor- 
tamte probleme a lor: aceia a Reformei Agrare. Astazi executarea 
legei agrare romane este in plin avant in Basarabia si pretutindeni 
in regat, T.oate proprietatile tiriute de stat si biserici, precum §i 
proprietatile particulare mai mari de 100 ha., sunt expropriate, pro- 
prietaril primind indemnitat^i fixate de guvem, sfaramand astfel cea 
mai buna arma a propagandei boil?evice. Se mai poate adaoga ca 
mosierii s'au supus expropierii in mod benevol §i cu un spirit patri- 
otic, toti — afara doar de o mica §i zgom,otoasa minoritate a nobi- 
lilor rusificati, icameni de tipul lui Krupensky al carur protest pa- 
timas in contra reuniunei cu Romania este dictat numai de frica 
drasticei reforme agrare. 

"Basarabia smulsa din trupul na^iunei romane, era o problema, 
o buba, in organismul Europei, o clasica manifestare^ a nedreptatei 
internatiionale, — cuibarul razboaielor. Basarabia recapatata si reu- 
nita se indreapta astazi pe calea progresului §1 a civilizat;iei". 

Odata mai mult cerberii reactiunei tariste, acei utopisti, 
care inca mai spera in reinvierea absolutismului rusesc si a reali- 
zarei visului lui Petru eel Mare, au putut constata ca desi Sta- 
tele Unite, — prin situatia lor geografica, — sunt foarte depar- 
te de Rusia si desi publicul american nu prea stia toate detaliile 



lae . "ROMANII IN AMERICA'? 

istorice si etnografice asupra Basarabiei, totusi nu era tara unde 
"se puteau plimba fara bat". 

nenorocire nu vine insa niciodata singura, caci guvernantii 
americani find informati ca avocatii "discutiunei integritatei 
Rusiei" tin mai mult la revizuirea chestiunilor europene in le- 
gatura cu aceasta "integritate", decat la cele din Extremul 
Orient, credinciosi traditiei lor, au refuzat sa se amestece in 
framantarile politice din Vechiul Continent! 

Inainte de a termina acest articol, in care am cautat sa 
rezumez activitatea romaneasca din State^e Unite cu scopul de 
a lumina publicul american asupra dreptatei pretentiilor noas- 
tre la Basarabia, nu pot trece cu vederea un amanunt in lega- 
tura cu aceasta chestiune si pe care cititorii desigur ca il vor 
gasi pe cat de indraznet pe atat dela locul lui. 

Valva ce s'a facut in jurul imormantarei cu pompe nationa- 
le a unui "Ostas necunoscut" francez sub Arcul de Triumf din 
Paris cat si al altuia englez in catedrala Westminster din Lon- 
dra, i-a determinat pe Americani sa imite acest exemplu si sa 
caute cu aceasta ocazie a intrece in impozanta celelalte cere- 
monii din Europa. Inmormantarea trebuia sa aiba loc in ziua 
celei de a treia aniversari a semnarei araiistitiului general si 
cu zi Inainte de deschiderea conferintei din Washington. 

Cu 24 ore inainte de coborarea in cripta din cimitirul natio- 
nal dela marginea Capitalei, cosciugul "soldatului necunoscut 
american" a fost asezat in rotunda parlamentului din Washing- 
ton, fiind vizitat de sute de mii de oameni, veniti in acest scop 
din toate unghiurile tai'ii. Nu voiu insista asupra ceremoniei 
inmormantarei, a spectacolului impreionant al procesiunei sau 
alte detalii, dar cititorul va intelege ca toti reprezentantii misiu- 
nilor straine au trebuit sa depuna coroane si sa se descopere in 
fata cosciugului ostasului, care se jertfise pentru Patria lui 
americana. 

Romania, ca fosta aliata, nu putea sa nu ia parte si D. 
Anton Bibescu, Reprezentantul nostru dela Washington, depuse 
splendida coroana de stejar si lauri; doua panglici tricolore 
indicau tara, ce-si exprima astfel recunostinta, insa pe aceste 
panglici era o inscriptie care a atras muHa atentie. Pe una era 



"ROLUL POLITIC AL MINISTRULUI ROMAN" 137 

scris: "Romania si Provinciile ei Liberate", iar pe a doua: 
"BASARABIA, Bucovina, Transilvania si Banatul". 

Faptul ca Basarabia nu era recunoscuta de Statele Unite si 
totusi ea isi arata recunostinta fata de camaradul de arme ame- 
rican, a facut senzatie, desi coroana a fost purtata in cortegiul 
dela Capitol la cimitirul Arlington. Astfel, in mod tacit, Ame- 
rica a admis ca Romania nu se poate desparti de provincia ei 
si acest amanunt a fost remarcat si de ceilalti reprezentanti 
diplomatici, inclusiv pressa: ziarul "Times" din Londra, in edi- 
tia de 10 Noemvrie 1921, inregistreaza aceasta inscriptiune. 

Daca pana acuma Statele Unite nu au recunoscut formal 
Unirea Basarabiei cu Romania, este ca momentul nu a sosit 
inca, este ca situatia interna si grijile lor pentru reajustarea 
conditiunilor internationale, — mai ales cele din Extremul Ori- 
ent, — in care si-au pus speranta pentru refacerea nationala a 
industriei si comertului, nu le-au dat ragaz a se ocupa de alte 
chestiuni, dar azi nu mai incape cuvant de indoiala ca gratie 
activitatei romanesti In aceasta directie, guvernantii sunt pe de- 
plin lamuriti asupra dreptatei noastre. 

Incetul cu incetul, publicul american, — patura intelectuala, 
— incepe a fi convinsa de evidenta adevarurilor istorice, la ca- 
re, daca se adauga si impresia produsa de stirile ca Romania a 
si invins unele din greutatile ce i se puneau in calea progresului, 
ne da tot dreptul sa credem ca recunoasterea Basarabiei ds 
Americani e mai mult o chestiune de timp de cat de lupte, mij- 
lociri si discutii politice. 

Pana atunci insa, noi Romanii avem datoria de a ne arata 
capabili in administrarea ei si de a infoiTna mereu opinia pu- 
blica americana despre progresele reaUzate. 



44 



Cazui Transilvaniei." 



DE SIGUR Ca ASTaZI, cunoscand piincipiile pe baza caro- 
ra s'a temiinat ultimul razboi, iin om^ care inca niai 
crede in posibilitatea ca Romania se va mai desparti vre-odata 
de Transilvania, merita toata compatimirea noastra. Acest 
adevar e indiscutabil, dar curiozitatile nature! sunt nenumarate, 
si cea mai complicata dintre ele e sufletul omenesc. 

Azi, cand toate popoaiele, satule de varsari de sange, isi 
indreapta priviri^e si sperantele spre Pace, azi^ cand unele, cu 
inima multumita a invingatorului, isi intorc annatele de eri 
catre refacere si progres, iar altele, cu resemnarea caracteristica 
a invinsului, isi pun ultima picatura de energie pentru a-si re- 
para greselile si a se reabilita in fata lumei, azi inca se mai 
gaseste un popor, care se agata de un fir de pai, spre a striga: 
"Nem^ Nem Soha!" Si pentru ca in Europa acest strigat evoaca 
aceleasi sentimente de mila ca si chemarea lupilor pe o noapte 
de viscol, Ungurii si-au pus toata nadejdea in America. 

Faptul ca Statele Unite nu ratificasera tratatul dela Ver- 
sailles si sa se prevedea ca America va incheia pace separata ca 
Germania si ce mai ramasese din fosta Imparatie Austro-Ungara, 
le mai dadea acestor Unguri o ultima speranta, determinan- 
du-i sa strige cat mai era timp din toate puterile de cealalta 
parte a Atlanticului. absurdul lor: "Nu, nu nici odata!" Aces- 
tia nu reprezinta toata natiunea Maghiara, ci numai clica de 
functionari si sovinisti, care lancezesc la marginile Budapestei, 
murind de foame in vagoane de marfa^ acei care isi jura in 
tot momentul ca nici odata nu vor admite "trunchiarea" Un- 
gariei si care indura suferinte^e de azi, visand planurile de 
marire ale iredentei admiralului Horthy. 

Ei au in America peste un milion si jumatate de compa- 
trioti si, pentru a putea intretine propaganda lor si a inunda re- 
dactiile ziarelor americane cu buletine despre atrocitatile Sar- 
bilor, Romanilor si Cechoslovacilor, brosuri, in care sa se "do- 



"CAZUL TRANSILVANIEI" 139 

vedeasca drepturile istorice ale Ungariei asupra provinciilor 
smulse dela vecini" si harti a^e acestor provincii, reprezentan- 
du-le ca fiind compnse din: munti, regiuni nelocuite si Unguri, 
acesti sovinisti Maghiaii, prin apeluri desperate cauta sa de- 
stepte "constiinta nationala" a fratilor lor din America, dar 
mai ales doiarii lor. Multi din acesti emigranti isi castiga nu- 
mai traiul, dar in acelas timp un numar insemnat, mai ales 
Evreii-Unguri, au ajuns la situatii foarte bune si oameni cu 
avere. Desi americanizati, totusi ei nu si-au schimbat nici cum 
tendintele soviniste si de opresiune, In care fusesera crescuti la 
ei in tara; mai mult inca un grup de al lor In vita in Statele 
Unite in vara anului 1921, pe contele Teleki, fostul presedinte 
ungar, spre a lamuri pe Americani asupra aspiratiunilor ma- 
ghiare si nedreptatea ce li se facuse de Aliati. Si, in dorinta 
lor, ca un numar cat mai mare .de Americani sa se inpartaseas- 
ca din explicatiunile contelui Teleki, conferintele acestuia aveau 
sa fie tinute dela catedra "Institului Politic" din Williamstown. 

In coltul de Nord West al statului Massachussetts, orasul 
Williamstown numara cam 4000 de suflete si un colegiu. Gratie 
unei donatii, Presedintele acestei institutiuni a infiintat un curs 
de vara, in care sa se discute, de oameni cu reputatie interna- 
tionala, chestiuni politice curente. Nu voiu explica in detaliu 
cum de a ajuns fostul premier ungar sa vorbeasca de^a catedra 
unde erau invitati oameni ca Vicecontele Bryce, vestitui diplo- 
mat englez, William H. Taft, fostul presedinte al Statelor Unite 
si altii tot asa de insemnati, dar cititorul va intelege cu usu- 
linta ca discursurilor acestor personagii li s'a dat o "publicitate 
americana" — si pentru reprezentantul hortismului era o oca- 
zie minunata de a-si raspandi ideile. 

Astfe^ in seara de 18 August, contele Teleki, inainte de a-si 
incheia seria de conferinte asupra conditiilor economice ma- 
ghiare dinainte de razboi, incepe prin a critica deciziunile con- 
ferintei de pace din Paris si pentru a lamuri si mai bine au- 
dienta asupra situatiei actuale a tarei sale vine cu urmatoarea 
analogie : 

"Din punct de vedere teritorial. Ungaria a fost lasata azi, 
— presupunand un caz imposibil, — in aceias situatie in care 
s'ar gasi Statele Unite daca pe neasteptate Canada ar anexa 



J 40 "ROMANII IN AMERICA" 

statele Ohio, Wisconsin si Minnesota, in care se afla izvoare'.e 
raului Mississippi si cand intie aceste doua state (Stiitele Unite 
si Canada) ar exista o granita foaile bine pazita. 

"Budapesta este eel mai mare centru de moraiit din Euro- 
pa, al doilea pe glob, dupa Minneapo-is. Cu toate acestea, cele 
mai bogate piovincii agricole fiind riipte din trupul Ungariei, 
industria moraritului e azi in ruina. Si aceasta stare de lucruii 
nu e datorita faptului ca mtreprinderiie particulare ar fi gasit 
alte centre comerciale sau alte debuseuri, ci din cauza ca fron- 
tiera Jugo-Slaviei e inchisa. Jugo-Slavii nu lasa ca graul lor 
sa treaca peste granita. 

"Pentru a lamuri si mai bine situatia creata de impartirea 
Ungariei, tin sa va spun ca Ungaiia veche avea o intindere cam 
cat a state'or New England (statele Uniunei de pe coasta nor- 
dica a Atlanticului : Maine, Massachussetts, Connecticut, Ver- 
mont etc.) plus Pennsylvania si Delaware. Impartirea a fosi: 
facuta in asa fel ca, daca m-as exprima in termeni geografici 
corespunzatori Statelor Unite, Romania ar fi primit noua zecimi 
din Pennsylvania, Cehoslovacia ar fi luat Vermont-ul si ultima 
zecime din Pennsylvania. 

"Jugo-Slaviei i s'ar fi dat Rhode Island, Connecticut si 
Delaware. Austria ar fi primit o portiune cam cat Delaware 
de mare; Fiume ar corespunde Districtului Columbia, iar Un- 
garia n'ar fi ramas cu mai mu^t decat Maine si Massachussetts. 

"Problema importanta rezulta din impartirea basinurilor 
apelor Ungariei, care erau asa de bine ingrijite de vechea ad- 
ministratie ungara. Se ivi importante controverse ce vor fi 
consecinta faptului ca Romania si Cechoslovacia domina azi 
aceste bazinuri ale raurilor importante si a caror revarsare pe- 
riclitea^a campiile ungare si jugoslave," 

lata care este adevaratul motiv pentru ce Maghiarii in loc 
de a se apuca de lucru, mor de foame cu gandul la o Ungarie 
in vechile ei granite si Horthy ca rege! 

De altfel conte^e Teleki are chiar indrazneala sa exprimo 
fatis asemenea aspiratii, fiind ca dupa ce arata Americanilor 

NOTA: Pentiu ca cetitorul sa poata •?ons^ita falsitatea 
analogiei contelui Teleki este vuRat a consulta harta Statelor Unite, 
in care am indicat numarul emigrantilor Riomani. 



"CAZUL TRANSILVANIEI" 1^1 

intr'un ton plangator ca toata industria Ungariei a fost in- 
strainata, ca i s'au luat cele mai fertile provincii, si din Un- 
garia de azi nu poate nici progiesa si nicl exista in granitele 
actuale. 

"Progresul ungar era bazat pe protectionism. StatuI da- 
dea sute de uzine, inciuaja oii ce ramura agricola si infiinta 
scoli agiicole si industriale cum si ferme model. Deci intreaga 
viata economica se deprinsese sa astepte ajutorul statiilui. Azi 
doresc din suflet" — zice conte^e Teleki, — "ca intreprinderile 
particulare sa fie incurajate in Ungaria." 

Satisfacut ca si-a indeplinit misiunea de a infatisa Ungaria 
de astazi ca pe o victima a nedreptatei Aliatilor si convins ca 
aspiratiunile si actiunea odioasa a grupului ce reprezenta va 
recruta adepti si printre Ameiicanii sinceri, contele Teleki se 
pregati sa faca un turneu al Statelor Unite spre a studia mai 
de aproape efectul predicilor sale si trece in revista adeptii. 
Care-i fuse insa mirarea cand la 22 August apare in marele ziar 
"The New York Herald", urmatorul articol de fond sub tit^ul 
"Romania si Ungaria, Ministrul Bibescu Raspunde Declaratiuni- 
lor Contelui Teleki": 

"In numarul de Vineri publicati darea de seama a discur- 
sului Contelui Teleki, fostul Prim-Ministru al Ungariei, tinut la 
"Institute of Politics", Williams College, in care a tratat pro- 
blemele Ungariei de astazi. V-asi fi recunoscator daca ati bi- 
nevoi sa presentati cetitorilor Domniei-Voastre urmatoarele ob- 
servatiuni, care rezuma punctul de vedere romanesc In con- 
troversele teritoriale ce au urmat tratatului dela Trianon. 

"Omul de Stat maghiar incearca sa arate ca ar fi o ana- 
logie intre inbucatatirea vechiului stat unguresc si o eventuala 
dezmembrare a Statelor Unite. Astfel de analogii pot ajuta 
ca sa lamureasca Americanilor anumite stari de lucruri depar- 
tate de dansii atat din punctul de vedere geografic cat si eel 
sentimental, insa paralela trasa de contele Teleki este pe deain- 
tregul gresita si nedreapta. Domnia-Sa compara pierderea Tran- 
silvaniei si a Slovaciei cu o inchipuita dezmembrare a Statelor 
Unite, cand bucatile de pamant anexate de catre un cuceritor ar 
ramanea despartite de cele ce raman tarei prin niste permanente 
bariere economice de netrecut. 



142 "ROMANTI IN AMERICA" 

"Aceasta analogie este gresita pentru doua motive princi- 
pale: Mai intaiu, avand in vedere absolut numai scopurile aces- 
tei paralele, State^e Unite sunt locuite de o popubtie covarsitoi 
de omogena, care se trage din aceias rasa, vorbeste aceias limba, 
si profeseaza credinta unei aceleias idei nationale. Prin urmare, 
luand Pennsylvania sau Vermont sau Ohio din Statele Unite, 
aceasta ar insemna din punctul de vedere politic ceva cu totul 
deosebit decat luarea Transilvaniei dela Ungaria. Locuitorii 
Statului Pennsylvania sau Ohio sunt Americani, pe cand Tran- 
silvanenii, eel putin majoritatea lor, nu sunt Unguri, ci Romani. 

"In a^- doilea rand, presupunerea contelui Teleki ca granitele 
politice stabilite de catre Tratatul dela Trianon constitue o per- 
manenta bariera la schimbul comercial, este cu totul arbitrara. 
Nolle state doresc cooperatia economica cu Ungaria; in viitor 
aceasta va fi absolut indespensabil din amandoua partile. Prin- 
cipalul obstacol, ce se opune unei astfel de cooperatiuni, e nu- 
mai atitudinea actualului Guvern unguresc si in general atitu- 
dinea c^asei conducatoare maghiare. In loc de a intrebuinta 
toata energia la reconstructia economica, Ungaria oficiala e 
ocupata cu mici certuri relative la succesiunea tronului si mai 
muH sau mai putin, in planuri fantastice pentru restaurarea ve- 
chei stari de lucruri, prin aventuri militare, Primul pas spre 
refacerea economica a Ungariei este incetarea activitatei ireden- 
tiste si de restauratiune precum si a planurilor inpotriva veci- 
nilor ei. De indata ce Ungaria va capata increderea statelor 
Micei Intelegeri, se termina si izolarea ei economica. 

"Discursul contelui Teleki, in intregimea lui, este simbo- 
lul nouii metode de propaganda ungureasca, care dandu-si seama 
de zadarnicia apelurilor sentimentale, incearca sa complice 
chestia, — domnirea politica a celorlalte neamuri de catre Un- 
garia militarista, — printr'o lunga vorbire pseudostiintifica, 
geografica si economica. 

"Contele Teleki isi exprima nelinistea ca stapanirea iz- 
^oarelor raurilor din Ungaria. de catre Romania si Cecho-Slo- 
vacia, ar putea fi un pericol de inundare a campiilor maghiare. 
Insa izvoarele Rinului si a Ronului sunt si au fost sub controlul 
Elvetiei de secole, si cu toate acestea Gennania si Fi'anta au 
trait destul de bine. 



"CAZUL TRANSILVANIEI" 143 

"Ar fi locul potrivit ca, avand in vedere atacul impotriva 
Romaniei continut in discursul contelui Teleki, sa aratam pe 
scui-t situatiunea Romaniei. Americanii, caii nu cunosc tre- 
cutul istoric al Romaniei, ar putea sa inte^eaga chestiunea ei 
aducandu-si aminte de sfortarile Italiei pentru indeplinirea aspi- 
ratiunilor lor nationale. Romania, a avut in razboiul trecut o 
singura tinta si numai una: desavarsirea unitatei nationale. 
Vechiul regat a jucat partea Piedmontului ; Transilvania, Ba- 
natul, Basarabia, Bucovina corespunzand Lombardiei, Venetiei, 
Toscaniei si Neapolului. Ungaria a avut aceias pozitiune fata 
de Romania, pe care Austria a avut-o fata de Italia. Astazi, 
natiunea italiana isi arata nobila dorinta de a ajuta pe dusma- 
nul zdrobit si care se caeste Austria. Daca Ungaria ar arata 
un adevarat spirit de impacuire, daca s'ar arata doritoare de 
munca, Romania n'ar fi mai putin marinimoasa decat sora el 
latina din apusul Europei. 

Anton Bibescu, 

Washington, 20 August 1921. Mmistrul Romaniei." 

Lovitura a venit asa de repede si asa de neasteptata, incat 
contelui Teleki i-a trebuit cat-va timp spre a se recompune si a 
cauta sa atenueze impresia cauzata de aceasta scrisoare a Mi- 
nistrului roman, in vreme ce privirile publicului american si 
presei erau atrase catre acest incident, ce lasa sa se intrevada 
ca scrisoarea de mai sus era numai preludiul unui duel, prin 
presa, intre acesti doi oameni, reprezentanti a doua tari cu 
vederi atat de deosebite. Am spus in alt capitol al acestei luc- 
rari ca, in America, o lupta prin presa poate avea loc in coloa- 
nele aceluias ziar si in cazul intalnirei Bibescu-Teleki, "New 
York Herald" si-a oferit in mod impartial coloanele in dorinta 
de a da posibilitatea cititorilor sai sa judece singuri cine are 
dreptate. 

Contele Teleki daca ar fi tacut, poate ca discutia s'ar fi ter- 
minat. aci^ dar nu: el raspunde prin aceias ziar, care publica 
Sambata 27 August sub "Ungai'ia si Romania", argumentele 
fostului Prim-Ministru Ungar. Redam scrisoarea in intregime 
avand credinta ca pubHcul roman va putea aprecia singur seriozi- 
tatea argumentelor unguresti, facandu-si o idee complecta despre 
mentalitatea vecinilor nostril: 



144 "ROMANII IN AMERICA" 

"Ziarului New York Herald: Ati publicat Luni o sciisoare 
a printului Bibescu, Ministrul Romaniei, in care Domnia-Sa spu- 
ne ca iinele din afirmatiunile mele, dela Institutul Politic, sunt 
semi-stimtifice. 

"Acest epitet il aplica Domnia-Sa, comparatiunei pe care am 
facut-o, intre marimea cator-va parti ale vecliei Ungarii, care au 
fost despartite mai tarziu, si marimea unor anumite state ale 
State or Unite; insa mai cu seama il aplica observarei mele ca 
stapanirea de catre Romani si Cehi a izvoarelor raurilor, cari 
curg prin Ungaria, pune in pericol, prin posibilitatea revarsa- 
rilor, campia ungureasca. 

Nu sunt in pozitiune de a recunoaste autoritatea printului 
Bibescu ca judecator al valoarei stiintifice a ultimei mele afir- 
matiuni, pentru ca combatand-o Domnia-Sa face cea mai mare 
g-resala stiintifica, pe care ar fi putut sa o faca. Observand ca 
atat cursul superior al Rinului cat si al Ronului se afla in El- 
vetia si ca aceasta nu a produs nici-o neiintelegere intre E've- 
tia de o parte si GeiTnania si Franta de cealalta, Domnia-Sa ci- 
teaza acest fapt ca o dovada ca Ungaria de asemenea nu are a 
se teme de nimic prin faptul ca izvoarele raurilor sunt stapa- 
nite de tari straine. 

"Dar este bine cunoscut tuturor ca Rinul in cursul sau sco- 
borand din Elvetia curge prin lacul Constanta (Bodensee) si 
Eonul prin lacul Genevei. Si mai mult, este cunoscut ca ori- 
ginile amandouor rauri pornesc din doi ghetari, ghetarul Ro- 
nului fiind in special cunoscut nu numai geografi^or dar si tu- 
ristilor. Astfel printul Bibescu, chiar daca nu a observat ca am 
spus-o, in cazul raurilor Ungariei pericolul si consecinteior sunt 
tocmai in faptul ca aci nu sunt lacuri si nici ghetari sa reguleze 
si modereze revarsarile de primavara, ar fi trebuit sa tie seama 
ca ultimele doua rauri din lume, cari ar putea fi comparate cu 
, cazul nosti-u sunt tocmai Rinul si Ronu^.". 

Cu alte cuvinte, daca raurile, care uda azi campiile Unga- 
rriei, ar veni din ghetari si ar avea cate un lac ca Geneva si 
Constanta, Ungaria nu ar mai avea nici o justificare a inten- 
tiilor si propagandei ei de razbunare si recucerire ! ! 

Dar cat priveste analogia facuta cu ocazia conferintei sale 



"CAZUL TRANSILVANIEI" 145 

stiintifice dela Williamstown, explicatiile contelui Teleki sunt 
tot asa de plauzibile: 

"Cat priveste intie anumite parti ale vechei Ungarii si 
anumite parti a^e Statelor Unite, aceasta a fost intrebuintata 
in conferinta mea numai pentru ca sa faca mai limpede mari- 
mea relativa a teritorului amintit, cu o trecatoare sug-estiune a 
caracterului sau economic, Motivele pe chestiuni de rasa, ridi- 
cate in legatura cu acesta comparatiune de catre Ministrul Ro- 
maniei, sunt si in acest caz nepotrivite. 

"Referitor la chestiunea politica prezentata de printul Bi- 
bescu, cum ca Ungaria este preocupata cu chestiunea tronului 
si razbunare in loc de a cauta o intelegere economica cu ve- 
cinii ei, asi voi numai sa amintesc faptul ca am facut prima su- 
gestiune, privitoare la o astfel de intelegere, inca din lulie 1919, 
primind insa un refuz direct. Dupa iarna lui 1919, cand arma- 
ta romaneasca contribui si mai departe sa tu^bure sentimentui 
public, situatiunea deveni si mai dificila. Fara a considera 
aceasta noi am continuat in repetate ocaziuni sa restabilim re- 
lative diplomatice, primul pas firesc pentru o adevarata in- 
telegere. 

Conlele Paul Teleki 
Williamstown, Mass. August 26. Profesor de Geografie." 

Adevarul trebuie sa iasa totdeauna la lumina si de data 
aceasta contele Teleki vine sa le spuna Americani^or, — caci 
pentru lamurirea lor incepuse lupta, — ca adevarata sa menire 
la "Institutul Politic" si drumul sau in Statele Unite era ca sa 
arate lumei "incercarile zadarnice" ale iredentei lui Horthy de 
a restabili relatiunile de prietenie intre Ungaria si vecinii ei cum 
si a se plange contra Romani^or, "elementul ce turbura opinia 
publica maghiara". 

Se putea ca astfel de asertiuni tendentioase ^a adresa Roma- 
niei sa ramana ne raspunse? Atunci cand toate ziarele im- 
portante din Statele Unite publicau articole cu titluri asa de 
sugestive ca: "Bibescu si Teleki si-au tras sabiile", sau "Con- 
troversa Romana-Ungara" era oare posibil ca adevaratele in- 
tentii ale fostului Presedinte al Parlamentului Maghiar sa nu 
fie dezvaluite Americanilor, dand la lumina persoana care se 
ascundea sub masca omului de stiinta? 



146 "ROMANII IN AMERICA" 

In "Herald" din 31 August apare unnatorul raspuns al re- 
prezentantului Romaniei : 

"In ziarul Domniei-Voastre de Sambata trecuta ati publi- 
cat scrisoare, in care asertiunile contelui Paul Teleki, f ostul 
Prim-Ministru al Ungariei sunt cu indemanare aparate de catre 
contele Paul Teleki, Profesor de Geografie. Acesta din urma, 
se repede sa scape pe eel dintaiu, scotand in evidenia faptul ca, 
desi izvoarele Rinului si Ronului sunt in Elvetia, pentru Ger- 
mania si Franta pericolul de inundare, nu e marit intru nimic^ 
deoare ce zisele doua f luvii tree prin mari lacuri. Aceasta pre- 
cautiune e neglijata de raurile Ungariei care isi au izvorul in 
Romania. Cu toate acestea, mai sunt alte cate-va rauri care 
Isi au cursul lor superior intr'o tara si eel inferior in alta — 
Meuza in Franta si Belgia, Mozela in Franta si Geraiania, Elba 
si OderUl in Ceho-Slovachia si Germania, Tagus si Duro in Spa- 
nia si Portugalia, si asa mai departe. 

"Posibil ca contele Teleki, Profesorul de Geografie are sa fie 
in stare sa faca sa intre, cate-va din aceste exemple, in capul 
contelui Teleki, fostul Prim-Ministru Ungar, Dar, toata acea- 
sta discutie, asupra partilor de sus a raurilor, este in afara 
subiectului nostru. 

"Transilvania a fost dezlipita de Ungaria si alipita Roma- 
niei, in conformitate cu dorinta exprimata de populatia roma- 
neasca a Transilvaniei si impotriva concluziunilor trase de catre 
Geograful ungur dintr'o harta hidrografica. Daca aceasta este 
ce intelege contele Teleki, atunci il aprob din tot sufletul. Raz- 
boiul a fost purtat pentru liberarea popoarelor subjugate si nu 
pentru regularea dreptului de proprietate asupra izvoarelor rau- 
rilor de mana a treia. Daca, in uima transferarei lor intregirei 
Romaniei are vre-o legatura cu siguranta Ungariei, acest fapt 
nu ar fi decat inca un motiv ca Ungaria sa caute din toata 
inima inpacare si cooperatie cu Romania, in loc de a planui 
revolutii si sa se prepare pentru un razboiu de revansa. 

"Asertiunea contelui Teleki, cum ca dansul a comparat di- 
viziunea Ungariei cu o aparenta dezmembrare a Statelor Unite, 
numai pentru a indica intinderi^e de pamant nu e de loc inge- 
nioasa. E imposibil cine-va sa vorbeasca despre teritorii si in 
aceias clipa sa uite cu totul locuitorii lor? Contele Teleki a 



"CAZUL TRANSILVANIEl" ^ 147 

vorbit doar de Ungaria, care e locuita de fiinte omenesti, si nu 
despre luna in care nu sunt vietuitoare. Conferinta sa, asa 
precuni a fost redata de catre pressa^ a aratat destul de laniurit 
aceasta implicatiune. A discuta aranjamente teritoriale fara 
a te referi la popoare, este ca si cand discuti dezarniari fara 
sa te referi la munitiuni. 

"Dealtmintrelea, scrisorile contelui Te^eki cat si conferintele 
sale in realitate nu dau dovada, decat de un singur lucru si 
acesta este: cat de usor e sa insarcinezi un geograf de profesie 
cu misiunea de propagandist politic. Indemanarea contelui Te- 
leki, de a trece, la momentul potrivit dintr'un personagiu in al- 
tul, este intr'adevar, un mare dar de invidiat. 

Anton Bibescu. 
New York August 30. Ministrul Romaniei." 

Trecura 8 zile de gandire, la sfarsitul carora contele Te^eki 
se hotara sa dea un raspuns ca acela ce-1 voi reda mai jos. La 
9 Septembrie apare un articol, in care misionarul tiraniei ma- 
ghiare, — sub titlul "Anexarea Transilvaniei", — desminte in 
modul urmator ca unirea Ardealului s'a facut in urma dorintei 
exprese a populatiei: 

"In ziarul D-tra din ziua de Miercuri 31 August ati publi- 
cat noua scrisoare a Ministrului Romaniei, privitoare la con- 
ferintele mele dela Williamstown. Nu cred de mare importan- 
ta a continua acest schimb de scrisori, pentru ca principele Bi- 
bescu pare a fi inclinat numai sa atace si nu sa discute. El nu 
incearca sa apere argumentele sale vitioase, ci schimba subiectul. 

"Insa trebue sa notez ca in noua lista de rauri, dato ca 
exemplu pentru a proba ca Ungaria nu are a se teme de creste- 
rea revasarilor acum cand originea raurilor sale sunt in alie 
tari, — Domnia Sa nu are mai mult noroc decat a avut cu p li- 
ma scrisoare despre Ron si Rin. Tagusul si Douro au albii ca- 
racteristic torentiale, largi si adanci, umplute numai in timpul 
revarsarilor, insa ducand la vale revarsarea, aceasta datorita 
climatului, care nu poate fi comparat. Meuza, Mozela, Elba si 
Oderul sunt deasemenea alta clasa de rauri ; nivelul comparativ 
al cursurilor lor superioare si inferioare nu prezinta diferenta 
distincta, infatisata de raurile unguresti. 



148 



"ROMANII IN AMERICA" 




"CAZUL TRANSILVANIEI" 149 

"Ministrul Romaniei uita un ran in lista sa. Est63 diiar 
in tara Domniei Sa.e. Aluta ar fi fost oarecum un exeniplu mai 
bun, decat acele citate ^a intamplare din oii-care alias de bu- 
zunar al Europei. Inteleapta metoda a serviciuini unguresc 
pentru protectia padurilor si revarsarilor, contiolana in trecut 
originea raurilor, a facut pe Ministrul Romaniei sa uite despre 
ea. 

"Oii si cum, spatiul in New York Herald este prea valoros 
pentru a explica lucruri, cari pot fi gac'xe in oricare geografie 
^colara. Pot asigura pe princepeic Bibescu ca liioi odata nu 
asi fi "transsubstantiat", precum o numeste Domnia Sa, cali- 
tatea mea de geograf intr'o discutiuno politica, daca Ministrul 
Roman nu ar fi deschis un atac pe tema profesmnei me^e. Eu 
asi fi fost contra intiebuintarii unei araie necunoscuta adversa- 
rului meu. Cat despre coincidenta ca s'a intamplat sa fiu si 
cm de stat si profesor, dand prilej princepelui Bibescu sa faca 
sarcastica critica, ma simt insu-mi in foarte buna tovarasie 
cu Presedintele Wilson, Presecli.iteie Masaryk, si altii. 

"Ca fost Prim-Ministru nu am nevoie de a fi insumi sal vat 
de geograf ul ce sunt. Nu iml trebuesc cunostinte geograf ice 
pentru a spune ca, afirmatiuuea Miuistrului Roman ca popula- 
tiunea romaneasca din Transi^. van ia ar fi exprlmat doiinta sa 
fie deslipita de Ungaria si incorporata Romaniei; este o grava 
eroare. Principele Bibescu trebue sa cunoasca destul de bine ca 
Adunarea care a exprimat aceasta dorinta in prezenta trupelor 
romanesti nu a avut nici-o inputernicire a populatiunei roma- 
nesti a Transilvaniei. Domnia Sa stie deasemenea ca nici-o do- 
rinta nu fusese exprimata mai ir.ainte de sosirea fortelor arma- 
te romane. cu toate ca de mai multe luni armata ungara fu- 
sese disolvata. 

Inteleg insa, in orice caz, ca Ministrul Roman trebue sa 
apere punctul de vedere oficial al Guvernului sau. Aceasta face 
ori si ce discutiune de prisos. 

Con tele Paul Teleki 

Washington, Septembrie 8. Profesor de Geograf ie." 

Nu voi comenta inexactitatile contelui Teleki, cuprinse in 
acest artico'; omul de stiinta dela Williamstown si fostul Prim- 



150 "ROMANII IN AMERICA" 

Ministru Maghiar, devenit proprtgandisl al revolutioiiarilor dela 
Budapesta, s'a prins in propria-i cursa. Tot in "HeraM" din 12 
Septembrie apare "Cazul Transilvaniei", in care dl Anton Bi- 
bescu ii reaminteste contelui faptele istorice anterioare unirei 
Transilvaniei cu Patria Mama, Romania: 

"Contele Teleki, profesor de geografie si fost Prim-Mini- 
stru al Ungariei, in scrisoaiea publicata in ziarul Domniei Voa- 
stra de Vineri, isi demasca insfarsit bateriile. In conferintele 
sale de^a Williamstown. cat si in ceie ce a publicat dupa aceia, 
Domnia Sa intentiona sa arate fapte stiintifice neindoielnice 
asupra Ungariei. Adevaratul sau scop insa, dupa cum Domnia 
Sa implicit admite, este de a ataca si discredita Tratatul dela 
Trianon si astfel sa serveasca cauza nationalismului maghiar. 
Tratatul. trebue reamintit, a fost semnat si aderarea la el a fost 
facuta fara rezerve de catre insusi guvernul contelui Teleki. 

"Insa contele Teleki declara acum, in incercarea sa de a 
discredita una din prevederile ace^ui tratat, ca populatiunea 
transilvaneana nu a exprimat nici-o dorinta de a fi unita cu 
Romania; deasemenea ca o astfel de dorinta a fost formulata 
numai dupa sosirea fortelor armate romane, "desi de mai multe 
luni armata ungureasca fusese disolvata". 

"Faptele sunt dupa cum urmeaza: 1. Consiliul National 
Roman, reprezentand populatiunea romaneasca a Transilvaniei a 
fost format in ultimele zile ale lunei Octombrie 1918 ^a Cluj 
(Kolozsvar). 2. Acest Consiliu a exprimat dorinta populatiunei 
romanesti din Transilvania de a fi unita cu Romania mai inain- 
te ca un singur picior de soldat roman sa fi calcat pe teritoriu 
unguresc. 3. La inceputul lui Noembrie 1918, cand armata un- 
gureasca nu fusese inca dizolvata, reprezentanti ai acestui Con- 
siliu au refuzat, la Conferinta din Arad, oferta unui fel de au 
tonomie, facuta de guvernul maghiar si au stat neclintiti in 
cererea de despartire de ^a Ungaria si unirea cu Romania. 4. 
Marea Adunare Nationala a Romanilor din Transilvania si Un- 
garia, un C01T3 numit de catre popor, a proclamat in sesiunea sa 
de la Alba lulia (Gyulafehei-var) la 1 Decembrie 1918 unirea 
Transilvaniei cu Regatul Romaniei. Aceasta proclamatiune a 
fost tiparita in intregime in ziarul Vilag din Budapesta la 3 



"CAZUL TRANSILVANIEI" 151 

Decembrie 1918, nici-o referinta facandu-se despre prezenta 
armatei lomane. 

"Aceasta pioclamatiune este baza logica si istorica a pre- 
vederii din Tratatul dela Trianon, sanctionand faptu^. implinit al 
imirei. Este deasemenea rezultatul logic si istoric al liraniei 
unguresti de secole in Transilvania. 

"Metoadele si rezultatele acestei tiranii, — excluderea Ro- 
manilor de la diepturi politice, persecutarea pressei romanesti, 
pimerea in inchisoare a scriitorilor si intelectualilor romani, su- 
primarea scoalelor romanesti, politica de maghiarizarea fortata, 
— au fost grafic de^cx'ise de catre observatorii ifnpartiali englezi 
ca Domnul Wickharii Steed, ^(Jitor ^1. ziarului "London Times" si 
Dr. Seton-Watson o autoritate recunoscuta in chestiuni Sud- 
Europene, in cartile sale: "Problema Nationalitatilor in Un- 
garia", "Coruptie si refoiir^a in Ungaria". Aceleasi abusuri 
sunt foarte larg expuse de catre ilustrul cercetor liberal ungur 
Dr. Oscar Jaszi in cartile sale si In colectia revistei sa^e lunare 
"Huszadik Szazad", publicate la Budapesta. Acestea din urma, 
nu pot fi recomandate celor, cari §tiu numai englezeste, insa 
sunt accesibile contelui Teleki. 

Anton Bibescu 
Ministru al Romaniei in Statele Unite." 

- New York, Septembrie 10. 

La acest articol al Ministrului nostru contele Paul Teleki 
nu a mai raspuns! De altfel ce ar mai fi avut de spus? Sa 
desminta ca sub haina omului de stiinta se ascundea emisarul 
lui Horthy? Asta n'o putea face fiindca pe langa ca se dadust'i 
singur in vileag, nici nu s'ar mai fi putut inapoia la Budapesta. 
Sa desminta faptele istorice citate de printul Bibescu? Aceasta 
din uiTtna citeaza publicatii englezesti ce puteau fi cu usurinta 
consultate de Americani. Victoria cauzei noastre, a chestiunei 
Transilvaniei, si tacerea contelui Teleki isi mai are insa o ex- 
plicatie: Poate ca propagandistul maghiar ar fi pre^ungit aceasta 
lupta prin pressa si ea, marginindu-se la raspunsuri din o parte 
si cealalta, la uiTna ar fi ajuns sa-si piarza din efect si sa obo- 
seasca atentia opiniei publice americane. Dl Anton Bibescu a 
fost primul, care a prevazut ca victoria nu se putea obtine de- 



152 "ROMANII IN AMERICA" 

cat printr'un atac viguros in alt ziar, in timp ce atentia con- 
le'.ui Teleki era atintita asupra articolelor din "Herald", si 
imediat si-a pus planul in aplicare. 

Inainte ca semnatarul tratatului dela Trianon sa fi avut ra- 
gaz a compune insinuari ca acelea ca adunarea, care a procla- 
mat unirea Transilvaniei, nu reprezenta poporul si ca declaratia 
ar fi fost smulsa de armele noastre ce invadasera tara, in marele 
ziar din New York, — as putea zice din Rasaritul Statelor Uni- 
te, — "The New York Times" de Dumineca 4 Septembrie, apare 
in prima pagina a "sectiunei editoriale" un lung articol sub titlul 
"POSIBILITATEA UNUI ATAC UNGAR, REPREZENTANTUL 
ROMAN DECLARa Ca STATELE VECINE SUNT AMENIN- 
TATE DE MAGHIARI NEPOCaITI". Conte^e Teleki, h tiibu- 
na din Williamstown. vorbise unei adunari, sa zicem, — de o 
mie de oameni; dl. Bibescu, cand constata ca interesul Ameri- 
canilor fusese desteptat de schimbul de scrisori din "Herald", 
gasi cu cale a le vorbi acestora prin coloanele unui ziar ca 
"Times", care are o circulatie zilnica de circa 500,000 cititori, 
iar Dumineca aproape dubla. 

Desi articolul a fost redat, — in parte sau in intregime, — 
de unele ziare din Tara. consequent promisiunei de a povesti iji 
totul cele ce s'au petrecut in Statele Unite in vara anului 1921 
si care ne privesc pe noi Romanii, voi reproduce acest articol in 
randurile ce uiTneaza; articolul, pe langa ca, pentru unii din 
cititorii acestei lucrari, prezinta o suma de infoiTnatiuni noi, 
dar e interesant spre complecta lamurire a schimbului de 
scrisori dintre Ministrul nostru si emisarul iredentei hortiene. 
Vom vedea la timp urmarile acestui articol asupra programului 
de propaganda maghiara a contelui Teleki. 

Printul Bibescu incepe prin a ^auda astfel incercarea ce sa 

facuse prin conferintele dela Williamstown: 

"La Institutul de Politica dela Williams College care a fost in- 
cliis eri, s'a facut o experien^^a remarcabila. Dl. Baruch, care prin 
donatiunea sa a infiintat proectul., si Pi-eseditntele Garfield dela 
Williams College, merita sa fie felicitat;i amandoi pentru ini^iativa 
lor si e de sperat ca succesul lor are sa incurajeze pe aceia carl in- 
credin^at^i ca, in ziua de azi. o deplina in't;pfliegere a afacerilor Inter- 
nationale este una dintre cele mai esentiale datorii. deoarece pacea 
lumei §i viitloruil ci""ilizatiiei depind intr'o larga masura de o asie- 
meni^a iritelegere. Incercarea dela Williamstown. sa speram ca va 
fi premergatoare unei importante miscari de educa^ie. 



"CAZUL TRANSILVANIEl" 153 

"Si tocmai pentru ca pla.nul insasi a fbst demn de toata lauda, 
iar aducerea lui la indeplinire atat de reusita, ma simt indreptatit 
sa atrag atent^ia asupia unci singuri scaderi care a daunat expe- 
rientei. Astazi in Europa, lasand la o parte pe acea a reparatiuni- 
lor — nu 6 chestiune — mai impovtanta, din punctul de vedere al 
pacei generale si mai cu aprindiere discutata, ca aceea a Ungariei 
si vecinilor ei. Aceasta problema a fost ddscutata la "Institut" de 
catre contele Teleki, fostul Prim-Ministru al Ungai'iei. Desigur, 
ca nimic nu e mai natural decat ca dansul sa fi prezentat situa- 
■fiunea din punctul de vedere unguresc. Ori, chiar acest fapt, care 
nu ar fi trebuit sa aiba loc intr'un doHegiu ameri<;an, arata cat de 
putin e in^eleasa. in America, situa^iuniea din tarile danubiejie si 
iTiifluenta exercitata de acea situa^iune asupra marilor probleme de 
pace internationala si progres, Nici odata, conducatorii Institului 
nu ar fi putut avea prilejul ca sa ceara unui inva^at §i om de stat 
German sa expuna cazul Gtermaniei fata de Pran^, fara ca in ace- 
las limp sa nu ceara unui orator francez o\ coresipunzatoare expu- 
nere din partea Xkre'i lui. Cu toate acestea, vederilor contelui Te- 
leki — cari reprezfcntau pe acelea ale unei tan care in razboiul 
trecut a luptat imipotriva Statelor Unite — li s'au dat monopolul 
situa^iunei. iar cazul fostilor asocia^i ai Amiericei, Romanii, Ceho- 
Slovacii, Jugo-Slavii, a ramas, la Williams College, fara aparator. 
Doresc sa afirm, ca prin aceasta eu nu ridic un protest impotriva 
faptului «a ii s'a dat contelui Teleki, ori altui vorbitor maghiar 
intr'o pozit^iune similara, prilejul de a vorbi in fa^a unei audience 
americane. Ar fi bine de asemenea sa se §tie ca pe timpul con- 
ferin^elor contelui Teleki, tratatul de pace inti-e America §i Un- 
garia nu era inca ratificat. Dar nti art avea rlost sa insist asupra 
acestui punct technic. Mi se pare ca oel mai drept §i eel mai in- 
telept drum de urmat ar fi fost ca sa se fi adus un inv&^at sau 
un insemnat om de stat care sa expuna cauza Romaniei §i a aso- 
ciatiilor ei din "Mica In^elegere" contrabalansand astfel cuvantarea 
vorbitonalui ungur. 

"Sunt la curent cu faptul ca unii dintre compatriotii mei ar 
putea sa critice aceasta sugestiune. acestia fiind prea independent! 
in opiniilor lor, si ar insista ca sa nu se admita sub nici un cu- 
vant o propaganda ungureasca in Statele Unite. Raspunsul este 
ca si a§a propaganda ungureasca exista, si in multe cazuri nu este 
atat de bine pecetluita, cum au fost coinferintele fostului Prim-Mi- 
nistru Ungar. In al doilea rand, mai cu seama, simpla supresiune 
a unei parti din controversa nu rezolva nimic Goliciunea preten- 
tiunilor maghiare, nesinceritatea si ambi^iile de marire desarta a 
national istilbr unguri ar fi fost scoase in relief mult mai limpede 
nrin contrastul intre spusele contelui Teleki si o expunere a cazului 
Romaniei si celorlalte state de curand formate. La drept vorbind, 
nu "propaganda", ea insasi. e de invinovatit; ori ce educatie nu e 
decat propaganda. Dar <;and pnopaganda vrea sa se ascunda sub 
aparenta unei stiinte obiective, atunci d'evine in adevar odioasa. 

"tn liDsa unui complect ranort stenografic a conferinteior con- 
telui Teleki, nu pot avea aici inten^iunea ca sa iau unui cate unui 
argumentele si snuse^e D-Sale. Am vazut numai rezumat*^ tele- 
grafice ale Conferinteior D-sale, asa precum au fost tinarite in zia- 
Tple din New YorW. Dar aceste rezumate au fost suficiente ca sa 
ma convinga, pe mine, sau pe ori care altul la curent cu situa^iunea, 



154 "ROMANII IN AMERICA" 

ca contele Teleki s'a folosit pe cat a putut mai bine de prilejul ce 
i se oferise ?i a reu§it sa dea in vLleag stocul de argiimente atat 
de familiar na^ionaUsmului unguresc- Nu vreau decat sa atrag 
atentiunea asupia cator-va fapte care au fost neglijate de oontele 
Teleki si sa indrept unele impresii create de invinuiril'e D-Sale. 

"Cel mai de seama anur,f al situa^iiunei este, si nu se poate in- 
sista in deajuns de mult asupra lui ca Ungaria e astazi singura Xa- 
ra din Europa, dela care te pot.'i astepta in ori ce moment la o 
distrugere a pacei intennationale, si aceasta, pentru ca Ungaria — 
eel pu^in clasa pe care o repr'ezinta contele Teleki — nu s'a pocait 
inca. Doctrina aoestei clase este: militarismul; visul lor: razbu- 
nanea; singura lor ambit^ie: restaurarea nu numai a monarchiei, ci 
a mionarchiei in vechile granit;e. 

"Sub fosta stare a (lucrurilor, 11,000,000 de Romani si Slavi 
traiau in Ungaria sub domina^iunea a 9,000,000 de Maghiari. Ra- 
scle nemaghiare, dupa cum fiecare stie, erau subjugate, persecu- 
tate si maghiarizate in modul eel mai nemilos. Ungaria s'a dat de 
partea militarismfului prusian, pentni ca oonducatorii ei i-au spus 
ca acesta era eel mai bun mijloc spre a mettij^e aceste rase sub- 
jugate. 

"Victoria ATiatilor si Tratatul dela Trianjon, cladit pe dansa, a 
schirabat totul. Cei 11,000,000 de Silavi si Romani din Ungaria fura 
libera^i si se unira cu Statele lor nat.ionale: Rlomania, Ceho-Slova- 
cbia §i Jugo-Slavia. Datorita amestecului popula^iunei dealungul 
frontierelor etnografice, cam 2,000-000 de Unguri au fost incorpo- 
rati in noile State. Ungariei i s'a lasat lo' popula,tiune de 9,000.000 
to^i Mafl-hiari carati, cu un mic contingent de Germani §i o mana de 
Slovaci." 

Am tinut sa redau acest paragraf asa cum a aparut in 
''Times" din 4 Septembrie 1921 ; cititorul atent si impartial isi 
va da imediat seama ca \i mijloc nu poate fi decat o gresala de 
dictare sau mai probabil de culeg^ere in atelierele ^iarului, fiind 
ca e chestiune elementara de aritmetica, ca daca erau 9 mi- 
lioane de Unguri si din acestia 2 milioane au fost incoiTDorati 
statelor vecine, numai puteau ramane tot 9 miMoane de Ma- 
ghiari independents Dar voi reveni in curand asupra acestei 
nepotriveli de cifre! 

Ministrul Roman continua: 

"Maghiarii pretind insa ca aceasta situa^iune este nedreapta 
si de nesufevit,, §i se jura ca nu o vor accepta. Tratatul de pace, 
afirma ei. a fost semnat sub constrangere si ca atare nu e valabil; 
apoi ca Ungurii au staipanit rasele riemaghiane din Ungaria timp 
de mie de ani §i ca ei sunt uni popor superior menit sa stapaneas- 
cS, pe cele inferioare: si se incurajeaza singuri, zicand ca ceia ce a 
fost arlus de un razboiu noate fi desfacut de un altul. Intr'un cu- 
vant Maghiarii viseaza sa recapete prin flort;a armelor provinciile 
pierdute si nu le pasa de loc daca incercarea lor de recucerire are 
sa dezlantruiasca un alt razboiu 

"Natui-al ca singuinil lucni in;{;elept pe care il au Maghiarii de 



"CAZUL TRANSILVANIEI" 155 

facut este sa se iinpace cu situa^ia actuala si sa caute sa se folo- 
seasca cat mai mult de ea. In adevar, in ziua de azi, asta chiar e 
platforma liberalilor unguri intelepti, cari sunt exilat^i din tara de 
regimul nationalist- In Statele Unite sunt Unguri, cari gandesc §i 
vad mai departe lucrurile §i cari sunt penitru acest plan de impa»- 
care si co-operare. O scrisoare tiparita de curand in New York 
Times, scrisa de Victor de Kubinyi, si in care denurajia intreaga ati- 
tudine a contelui Teleki, este o dovada a acestei aser^iuni. 

"Ungurii nat^ilonalisti spun ca t^ara lor are nevoe de product^iu- 
nea provin-ciilor deslipite. Se poate sa fie adevarat; nu este insa 
o scuza pentru a subjuga din nou pe cei 11,000,000 de ne-Maghiari. 
Si noiile State au nevoie de cooperatiunea Ungariei. Necesitatea 
schimbului economic a ^inut legat imperiul Austro-Ungar, timp de 
sccole; dar tocmai ide aceasta necesitate s'au fo'losit Austro-Germa- 
nii si Ungurii in persecutarea politica a Romanilor §i Slavilor. Cu 
disti-ugerea imperiului subjugarea a incetat, insa necesitatea eco- 
nomica ramane- Aceasta necesitate ar putea fi luata acum drept 
baza pentru impacare si Romania recunoaste acest lucru. In ace- 
la§ timp Romania garanteaza o deplina egallitate si autonomic cul- 
turala mirioritatei maghiare din Transilvania. In aceste circum- 
stante, singurul obstacol care sta in calea unei impacari si a unei 
paci durabile este atitudinea cercurilor maghiare. Si aceasta ati- 
tudine se poate vedea din amanarile, evaziunile si refuzurile, cari 
caracterizeaza aducerea la indeplinire a condi^iunillor dela (Trianon. 

NEINTELEGEREA ASUPRA TINUTULUI "BURGERLAND". 

"Pentru a dovedi aceasta, nu e nevoe de ceva mai hotaiator ca 
raportul publicat de ziare in ziua de 29 August si confirmat a doua 
zi, si anume ca trupe unguresti se impotrivesc la ocuparea de catre 
Austriaci, a Ungaa-i'ei apusen(e, numita "Burgerland". Guvernul 
maghiar a semnat insa Tratatul de Pace dela Trianon, prin care se 
stabileste transferarea ^inutului "Burgerland" si parlamentul ma- 
ghiar fl-a ratificat. Ca transferarea n'avea sa aibe loc fara ciocniri 
de arme. parea un luciu sigur pentru' oricine cite^te ziarele din 
Viena, cari au publicat amanunt^ite dari de seama asupra yiolentei 
propagande condusa de agentii unguri in Burgerland cat §i asupra 
pieparatiunilor militare ungare in acel district. Extrem de sem- 
nificativa a fost cuvantarea Ministrului de Finante, dl. Hagedus, 
in ziua de 27 lulie, in care spune, in parte: — ■ 

"Este o rusine ca Austria se une§te acum cu popoarele, cari 
i-up buca^i din tnipul Ungariei. Austria §i Ungaria za-c amandoua 
la pamant §i Austria fura un ceas de aur din buzunarul Ungariei". 
Si doar dl- Hegedus este membrul unei administratiuni, care a mij- 
locit ratificarea tratatulud- 

"In 1920, insusi Admirarul Horthy a spus ca iscalirea (care se 
prevedea pe atunci) tratatului a fost numai un expedient la care s'ai 
recurs pentru a castiga timp in vederea reorganizarei armatei. De 
atunci Ungurii de seama, au luat aceasta idee drept tema destanu- 
iiilor lor, ce nu erau destinate marelui public. Ei dieolara cu in- 
versunare ca tratatul de pace a fost semnat fortat si fara inten- 
^iune de a se Xme de el; apoi ca nu este valabil pentru ca a f-ost 
semnat sub constrangere. Ori. este stiut ca ori ce tratat^ semnat 
de o natiune invinsa este semnat sub constrangere; aceasta consi- 
dera^ie insa nu tulbura pe avocatii de drept international unguri. 



156 "ROMANII IN AMERICA" 

"Tratatul dela Trianon reduce armata ungara la 35,000 oameni- 
Cu boate acestea, impotriva repetatelor cererei ale statelor vecine, 
'aceasta reducere nu a luat inca fiin^a- Ungaria este astazi, 
imbibata de un spirit militarist. Armata, niciodata foarte popu- 
lara sub Habsburgi, este acum ridicata in slava cerului. Ofiterii 
isi permit sa ia orice libertate fa^a de public si chiar fa^a de oficiali. 

"Chiar oratorul Camerei Ungare, Dl. Rakowsky, a fost de cu- 
rand nevoit sa se retraga, in fa^a amenin'^^rilor Lt-Colonel Pronay, 
infioratorul §ef al militaristului "Status in statu", §1 care cam in- 
cepuse sa simta critica ce se aduce activita^ei lui. Asupra spiritu- 
lui in care se aduce la indeplinire demlobilizarea armatei, doua do- 
cumente cari au fost tiparite acum cat-va timp intr'un ziar vienez, 
arunca destula lumina. Unul dintre ele era un ordin al M,inisteru- 
Ini de Razboiu, cu data de 23 Mai 1921, si purta numainil 621 kt 1921, 
adresat "Biroului Statistic" din Kismarton, Ungaria de apus. In el 
se poate ceti in parte: "Situat^iunea tarei, in urma ratificarei tra- 
tatului de pace, cere o reorganizare a inscrierei in armata "a recru- 
tilor §i rezei-vi§tilor". Ofi^erii insarcina^-i cu inscrierea vor fi ata- 
sa^i pe langa birourile statistice, umde isi vor indeplini datoria in 
haine civie. Hainele civile li se vor da de catre comandantul mili- 
tar al ti^utului respectiv. Ce sunt aceste "birouri de statistica" e 
aratat intr'un alt document, adresat biroului din Kismarton si care 
contine instrudliuni asupra clasificarei oamenilor pentru sei-viciul 
niilitar. 

"Astazi, cea mai dezvoltata Industrie din' Ungaria, este agita- 
\\a iredentista, care are ca tinta recucerirea provinciilor pierdute 
prin rascoala si eventual chiar rasboiu. Pana mai acum de curand 
functiiona "Liga pentru Integritatea Teritoriala", a carui raport, 
in care se aratau duzinele de emisari trimlisi si bran§ele ^inf iin^ate 
pe&te granite si miile de publicatiuni .cu cari se inundau ^arile stra- 
ine, era foarte interesant de citit. Aceias liga, a trimis anul tre- 
cut pe un tanar student ungur in Slovacia ca sa omoare pe Guver- 
natorul Cell. Studentul insa, si-a pierdut sangele rece si sub ju- 
ramant a marturisit. Agenti p'lini de bani. lua^i din punga Guver- 
nului, au fost trimnsi in Provinciile pierdute ca sa indemne popu- 
layia la bolcevism, pregatind astfel terenul pentru o intei-vent.ie mi- 
litara. Un jurnal, care se publica la Buda-Pesta cu numele de 




impmga 

toare nationala maghiara) con^^ine aceasta perla: "Sa numai avern 
inca 10 primavara fara de sange! Unguri, inva^ati sa ura^i! Lasa^i 
sangele sa fiarba! E timpul sa le cerem socoteala! Nelegiuirile Va- 
lacliiilor. degraidarea Cehilor. degenerarea Sarbilor, toate iti §op- 
lesc in ureche: Iridentisti Unguri, Pregatiti-va de razbunare! "0 
alta publica^ie cu numele "Kufoldi Magyarsay" (Ungiirii in strai- 
natate), devotata organizarei Ungurilor in tarile straine (cu deo- 
sebire Romania, Ceho-SIovachia sn" Statele Unite) pentru scoourile 
nntionalismului unguresc, anunt;a intr'o comuniicare recenta ca Gu- 
vernul, lucrand sub obligavja impusa prin tratatul de Pace, a di- 
zolvat asa-numitele organizatiulii iredentiste. In astfel de^ oircum- 
stan^e, "Liga Unguitilor di)n Strainatate". e sinlgura care isi ia_ in 
seama aceasta insarcinare'. "IntenJ-iunile noastre nu s'au schim- 



"CAZUL TRANSILVANIEI" 157 

bat catu§i de putin." dovada niai mult a felulua ini cari Ungurii 
in^eleg sa-§i indeplineasca obligatiiunile. 

"Ir^sa tendint-ele prin care Ungaria perticliteaza astazi pacea 
europeana, devin evidente, mai mult decat in ori§ice alta parte, in 
chestiunea succeaiunei tronului. Tratatul dela Trianon inlatura cu 
desavar§i're pe Habsburgi. Cu toate acestea, un puteinic partid ca- 
re include pe Gondii Aponyi §i Andrassy, pe Domnii BenLczky, Ra- 
kowsky & Cfo(., doresc pe Carol indarat §i sus^^in cu tarie ca abdica- 
rea lui nu poate sa fie legala prin constitutie- Inpotriva 3or e par- 
tidul penti-u o alegere libera comipus din aderen^ii Regentului Hor- 
thy. AiTnata este de partea acestora din urma. Intiliigile habsur- 
gice faurite, nu nunuai inj Buda-Pesta ci §i in alte capitale, au ca 
■finta punctul culminant m luna Martie, odata cu neasteptata reapa- 
lit^ie a lui Carol. Lovitura nu a reu§it, datorita protestarilor ener- 
gice ale Romanieii, Cehlo-Slovaciei si Jugo-Slaviei, cari s'au \mit 
spre a se impotrivi ambiyiilor maghiare si restaurarei Habsburgi- 
lor. Contele Teleki ar fi putut sa ne spuie dlicruri interesante asu- 
pra acestui nereusit "coup d'etat". El era cunoscut ca un infocat 
regalist si deoi e motiv a crede ck dS.nsul cunostea planurile dina- 
inte. Eil a stat cu Carol la Steinmanger. Imediat dupa catastrofa 
a luat o atitudine echjivoca, insa in 6 Aprilie a trimis ziarelor din 
Buda-Pesta manifestul de ramas bun al lui Carol, in|ploi^it de o scri- 
soare a D-Sale. In aceasta scrisoare contele Teleki, Prim-Ministru 
al unui guvem, ce sernnase tratatul de pace prin care se inlaturau 
drepturile la tron a lui Carol, se refera la aceasta in termeni ca 
"Majestatea Sa Regele". Demisiunea contelui Teleki se datore§te 
in buna parte indignjarei fata de aceasta atitudine a elenientelor 
anti-habsburgice din Parlam.ent. 

"Aceasta dare de seama a situa^-iei din Ungaria arata proble- 
mele .cu care sunt conf runttate popoarele celor patru ( ori tinand se- 
ama si de Austria cinci) State danubiene. Dar in mod indirect 
chestiunea Ungariei se rasfrange atat in intreaga Eurlopa cat si in 
Statele Unite; o in^elegere intre Ungml si vecinii este esen'^iala 
pontru stabillitatea Europei. Romania este gata sa faca primul pas 
catre aceasta 'ntelegere*. Astazi, unitatea nationala diesavarsita, 
inten^ia ei este sa-§i puna toata energia, de care e capabila, pentru 
reconsti-uc^ie, dar niesiguranta ce se intrezare§te la grani^a din 
spre Ungaria e un serios obstacol. 

"Contele Teleki, in loc sa discute aceste chestiuni precum §i 
caile si mijloacele, cari ar duce la solut^iunea lor, in cuvantarile lui 
dela Williams College, prefera sa faca digresiuni in istorie, in ge- 
neralitaii hidi ograf ice $i analogii fortate intre Americanizare s.i 
Maghiaiizare. Evitand chestiurfii? adevai'ate, reaile, abt;inandu-se 
dela o prezentare a lucnirilor asa cum sunt acum in Ungaria. con- 
tele Teleki nu a facut altceva decat sa apuce pe calea deschisa mi- 
sionarului politic ungur de toate ziliele, trimis in "Partes Infidelium" 

Textul ai'ticolului printului Bibescu e interesant. nu ca un 
rezumat nepartinitor al situatiunei, ci ca o expunere a starei 
de spirite nationaliste maghiare. 

Cititorul va obseiTa cu usurinta ca acest articol a aparut 
inaintea scrisorei contelui Teleki, care si-a avut bine meritatul 



158 "ROMANII IN AMERICA" 

raspuns in "Cazul Transilvaniei" ; in el se arata lucruri pozitive 
si Ministrul, pentru a nu lasa nici o unna de indoiala sau im- 
presia ca unele amanunte .au fost animate de ura, sau patinia^ 
citeaza cu numere unele rapoarte oficiale secrete ale Administra- 
tiei, care trimesese pe savantul dela Williams College sa in- 
duioseze inimiile Americanilor. Articolul Ministrului Roman a 
avut un dublu efect: 1) A lamurit opinia puWica asupra grese- 
lei ce se facuse la Williams College de a invita un reprezentant 
al Ungariei fara a avea grija ca sa dea si partii sau partilor 
adverse, posibilitatea de a raspunde de la aceias tribuna: Daca 
gresala a fost facuta de buna credinta, e rau, daca ea a fost in- 
tentionata, atunci publicul American, entuziatul dreptatei si li- 
bertatei, sa judece singur. 2) Randurile de mai sus au aratat 
ciar, au dovedit cu fapte, cine e si ce vroia acest savant geo- 
graf — si cred ca numai e nevoe sa inzist asupra impresiei fa- 
cute de starea de lucruri din Ungaria, care e descrisa sub toate 
unghiurile de vedere, fiind, ca, dupa cum se stie, Statele Unite 
au ratificat pacea cu Ungaria refuzand insa sa discute ori ce 
chestiune teritoriala. 

Redand cat se poate mai fidel intreg schimbul de articole 
dintre Ministrul Roman si fostui premier maghiar, dupa o scur- 
ta analiza, ori-cine va ajunge la concluzia ca trimisul ungur nu 
mai avea nimic de raspuns la acuzatiile aduse tarii lui in arti- 
colul din "Times". Sa nu se uite insa ca Dl, Teleki fusese tri- 
mes in Statele Unite pentru propaganda si ca ori-ce emisar 
ungur se teme ca s'ar putea compromite; de alt fel si asa, 
'Trobabilitatea unui atac Ungar" il compromisese complect pe 
Conte, in cat nu mai avea mult de pierdut, caci, — la acest lung 
documentat articol, — inapoiat din inspectia emisaribr sai din 
"Liga Integritatei Teritoriale a Ungariei", din diferitele orase 
ale Statelor Unite, lata ce raspunde: 

•'Redactorului Ziarului New York Times: 

Calatorind prin Statele Unite, mi-a scapat din vedere arti- 
colul princepelui Bibescu din New York Times dela 4 Septembrie. 

"Lungul articol semnat de Ministrul Roman e plin de ba- 
nueli si afirmatiuni, lipsite de dovada ceruta. 

"Celor, care au citit articolul princepelui Bibescu, doresc sa 



"CAZUL TRANSILVANIEI" 159 

le atrag atentiunea asupra uneia din acele afirmatiuni ce pot 
fi controlate de ori-cine. 

"Intr'unul din paragrafe, princepele Bibescu spune ca sub 
vechea stapanire noua milioane de Maghiari traiau in Ungaria. 
In paragraful urmator D-Sa adauga: 

"Datorita caracterului amestecat al populatiunei dealungul 
granitei etnograice, aproximativ doua milioane de Unguri au 
fost incorporati "tarilor beneficiare". Ungaria a fost lasata cu 
o populatiune de noua milioane, toti Unguri curati, cu un mic 
numar de Germani si altul si mai neinsemnat de Slovaci." 

"0 crestere dela noua milioane la unspre zece milioane, in 
cele cate-va saptamani ale transferarei e oarecum surprinza- 
toare. 

"Judecand dupa aceasta, puteti constata si exactitatea ce- 
lorlalte afirmatiuni coprinse In articolul princepelui Bibescu. 

Contele Paul Teleki." 

New York, 10 Septembrie, 1921. 

Tn graba sa de a nimici acuzatiiie aduse cauzei rasbunato- 
rilor unguri, nobilul om de stat de data aceasta a uitat sa-si 
mentioneze si titlurile academice! Autorul nu poate spune ce 
vor fi zis sefii dela Budapesta ai contelui Teleki cand vor fi ci- 
tit acest raspuns la un articol pe trei coloane. Printul Bibescu 
insa se pare ca avea replica gata, fiindca a doua zi, tot in pagina 
de fond apare urmatoarea scrisoare: 

"Intr'o caustica scrisoare, publicata in editia de azi dimi- 
neata a ziarului D-voastra, contele Paul Teleki, raspunzand cri- 
ticei mele aupra conferintelor sale dela Williamstown, — publi- 
cata in numarul din 4 Septembrie. — in mod triumfator ma 
citeaza ca as fi spus ca din 9,000.000 de Maghiari, din vechea 
Ungarie, doua milioane sunt incoi^Dorate statelor beneficiare si ca 
noua Ungarie a ramas cu o populatiune de 9,000.000 de Ma- 
ghiari. In adevar ca e foarte magulitor a observa ca, dupa o 
cercetare cat se poate de minutioasa a articolului meu pe trei 
coloane, tot ce a gasit Contele de care, — cum vine vorba, — 
sa-si agate palaria, a fost o contrazicere, dupa cum se poate 
usor vedea, datorita unei greseU de dictare. De sigur ca ceea 
ce am vrut sa spun a fost ca noua Ungarie a ramas cu o popu- 



160 "ROMANII IN AMERICA" 

latie de 7,000.000. Acest lucru era evident pentru ori-ce om 
inteligent si cetitor de buna credinta al articolului meu. 

"Asa stand cazul, ma cutremur cand ma gandesc ce mi s'ar 
mai fi putut intampla daca contele Teleki ar fi descoperit in 
comunicarea mea si o gresala sau doua de tipografie. Numai 
abilitatea neintrecuta a echipei de corectori a ziarului "Times" 
m'a scapat de a nu fi aratat posteritatii, de contele Teleki, ca 
nu stiu nici sa silabisesc. 

"In momentele de fata, cand bandele armate maghiare din 
Apusul Ungariei, — teritoriu cedat Austriei prin Tratatu^. dela 
Trianon, — se par ca nu pot fi potolite decat prin interven- 
tiunea armata a ostilor Intelegerei, nationalistii maghiari trebue 
sa se bucure grozav la vestea ca sfortarile facute in favoarea 
cauzei lor de contele Teleki, — geograful, — sunt sustinute cu 
aceias tarie si de contele Teleki, aritmeticianul. 

Anton Bibescu 
Ministrul Romaniei in Statele Unite." 

A trebuit aproape o luna de zile pentru ca dl. Conte sa 
ajunga ^a convingerea ca toate conferintele si articolele sale, 
— departe de a-si castiga partizani au lamurit pe American! 
asupra sinceritatei plangerilor sale; i-au trebuit atatea sapta- 
mani pana cand sa inteleaga ca ar fi fost invitat sa vorbeasca 
dela tribuna academica nu inseamna un succes al aspiratiuni- 
lor revolutionare unguresti; ca si peste tari si mari "Mica Inte- 
legere" isi are trimisi, care, nefiind ajutati de bancheri care sa 
le cumpere invitatii de a tine conferinte, au recurs la alte 
mijloace spre a demasca o actiune atat de odioasa; ca a vorbi 
chiar in America despre nenorocirile maghiare nu e acelasi 
lucru ca si cum ar vorbi fiintelor din alte planete, se putea orl 
cand intampla sa se gaseasca cine-va care stie. Fostul Prim- 
Ministru maghiar nu a mai desmintit, prin vre-un "articol con- 
ferinta", acuzatiile directe ce i le adusese Ministrul Roman. 
Cati-va partizani credinciosi au contat sa-i vina in ajutov insa 
au avut aceias soarta ca si seful lor. 

Spatiul nu-mi ingadue a ma opri mai mult asupra acestei 
chestiuni: au fost doua mici scrisori dintre care una semnata 
de dl. S. Mann pretinde ca majoritatea populatiei din Transil- 



"CAZUL TRANSILVANIEI" ^ ^ 161 

vania sunt Maghiari! Ca raspuns a fost indrumat sa consulte 
statistic!^ e unguresti asupra acestei provincii, la care sa soco- 
teasca si "Coeficientul de maghiarizare". 

In adevar ca ar fi greu de stiut, care erau planurile con- 
telui Teleki si ale administratiei ungare, cand acesta plecase de 
acasa; raspunsul la aceasta intrebare ar insemna sa trecem in 
domeniul supozitiilor si probabilitiiti^or, fiind ca cei care ar 
putea-o spune se vor fi multumit cu suspine. Cert este insa 
ca atitudinea hotarata a Ministrului Roman 1-a facut pe c"!cest 
propagandist maghiar sa-si schimbe cu totul planurile. Am 
avut prilejul de a discuta aceasta chestiune cu cati-va fruntasi 
unguri, pe care vederi^e lor liberale si de impaciuire ii facusera 
sa-si caute refugiul in Statele Unite si care cunosteau multe din 
secretele sucursalei americane a "Ligei pentru Integritatea Te- 
ritoriala". Acestia mi-au exprimat convingerea ca atacurile 
printului Anton Bibescu nu numai ca au dejucat planurile con- 
telui Teleki si clicei sale, dar 1-au facut pe acesta sa se imbarce 
la 14 Septembrie spre Budapesta, unde raportul sau nu cred sa 
fi fost in culori asa de roze pre cum si-1 inchipuise mai inainte. 
Acest raport, aceasta socotea^a trebue sa-1 fi obstinat mult pe 
nobilul maghiar in drumul sau spre casa, fiind ca din departare, 
de acolo de unde nu putea sa aiba a doua zi diziluzia unui ra- 
spuns al dlui Bibescu, contele scrie un articol intitulat "Ma- 
ghiarizarea Ungariei si Campania de Americanizare de Aci". 
Dupa succesul ce-1 avusese in Statele Unite, probabil ca i-a fost 
teama sa trimita acest articol la vre-un alt ziar, asa ca 1-a in- 
credintat organului ce^ mai anti-romanesc din America: "The 
New York American" si in adevar ca, acesta 1-a publicat in nu- 
marul din 23 Octombrie. 

Nu voi reda traducerea complecta a acestui articol; am 
convingerea ca cititorul a avut prilejul sa se familiarizeze ca 
stilul contelui Teleki, insa trebue sa citez cate-va paragrafe spre 
a se vedea mijloacele la care recurge propaganda ungureasca, 
cautand sa mistifice opinia publica din strainatate. 

"Desi D-voastra cu totii stiti ca termenul de Americanizare 
nu evoaca idea de subjugare sau forta contra vointei cui-va, cu- 
vantu^ corespunzator de Maghiarizare e folosit de dusmanii 
nostri spre a simboliza oprimarea raselor. 



162 "ROMANII IN AMERICA" 

"In aceasta tara (America) nu cred ca e nevoie sa-mi cer scuze 
pentru o incercare similara facuta in alta tara, care ca si acea- 
sta, adaposteste o suma de popoare vorbind limbi diferite si 
unde s'a incercat a se raspandi cunoasterea limbei minoritatei 
populatiei numai spre a se folosi de ea ca un mijloc de inter- 
comunicare intre diferitele popoare si spre o mai perfecta in- 
telegere a traditiilor si idealurilor majoritatei comunitatei." 

"Daca rasele ne-Maghiare ar fi fost in stare sa comunice 
intre ele in limbile romana, slovaca^ sarba sau ruteana substi- 
tuirea uneia din acestea prin limba ungara nu ar fi avut aproa- 
pe nici o scuza. Dar nici una din natiuni^e ne-Maghiare mai 
importante, nu putea sa se inteleaga cu alta fara intermedin! 
altei limbi cunoscuta tuturor. Introducerea englezei, francezei 
sau italienei, — complect straina tuturor, — ar fi fost tot asa 
de absurda ca introducerea limbei Esperanto in Statele Unite". 

Contele Teleki poate fi recunoscut cu usurinta: dupa cum, 
in cazul cand raurile Ungariei ar trece prin lacuri, aceasta n'ar 
avea nimic de obiectat contra pierderei diferitelor provincii, tot 
asa, de data asta, a americaniza pe unii din emigrant! e tot 
una cu politica de maghiarizare, ce era condusa de secole in 
partile ne-Maghiare, subjugate fostuHii imperiu; americanizarea 
poate fi comparata cu maghiarizarea sau mai bine :is a trimete 
la inchisoare sau streang pe acela, care ar avea curajul sa poiirte 
culorile sale nationale sau sa vorbeasca in iegea in care se 
nascuse. Contele nu vede de ce si-ar cere scuze, fiind ca daca 
Ungurii trimeteau pe un biet nenorocit pe lumea cealaita o 
faceau numai spre binele lui : ca sa invete traditia ( ?) si aspi- 
ratiile comunitatii, dar mai ales spre a se intelege cu ceiala^ti 
tovarasi ai lui din vechiul imperiu. Nici ca se putea o compa- 
ratie mai potrivita : populatia Statelor Unite e de circa 110 mi- 
lioane, dintre care numai aproximativ 15 milioane sunt emi- 
grant!, pe cand in Ungaria din 20 milioane erau numai 9 mi- 
lioane de Maghiari! In America emigreaza toate natiile de pe 
glob, unii spre a-si agonisi ceva bani si apoi sa se inapoieze, altii 
mai putini stabilindu-se "ubi bene" si daca acesti emigrant! in- 
vata englezeste e ca numarul celor care vorbesc numai eng^ezeste 
e cu totul covarsitor. Exactitatea acestei comparati! poate fi 
usor controlata cu prilejul unei preumblari . prin Transilvania. 



"CAZUL TRANSILVANIEI" 163 

Cati dintre cei care au fost in America stiu englezeste^ Auto- 
rul a vazut oameni de diferite natii, care dupa o sedere de 10 — 20 
de ani inca nu invatasera 1000 de cuvinte englezesti, f ara ■ ca 
autoritatile Statelor Unite sa fi luat vre-o masura contra lor. 

Dar contele cauta sa explice Americanilor ca daca "s'-a a^es" 
limba maghiara e ca elementul gei-man era prea putin numeros 
?i ca "Siiccesul" maghiarizarei se datoreste in mare parte libe- 
ralismului ungar. Daca se intreaba cine-va care e cauza urei 
diferitelor natiuni ale fostului imperiu contra Maghiarilor, Con- 
tele Teleki are raspunsul in doua vorbe: "agitatiile si administra- 
tia. Propaganda unor persoane, care-si faceau din ea o meserie, 
a fost, in diferite ocazii, cauza unor mari greseli comise de o 
administratie s^ab controlata si neconstiincioasa". Vai de bietele 
popoare, daca administratia ar fi fost constiincioasa in sensul 
dlui Conte si partizanilor sai! 

In ultima parte a articolului sau fostul ministru ungar^ 
spune ca singura salvare a Ungariei ar fi fost crearea unui stat 
federal si se plange contra lui Napoleon, ale carui rasboae au 
desteptat constiinta nationala a diferitelor natiuni. 

Se pare ca Insusi, celor dela "New York American" le-a 
parut rau ca au acceptat publicarea unui asemenea artico^ 
fiind-ca la 14 Noembrie, in acelas ziar apare "Datoiia Ungariei" 
semnat de printul A. Bibescu, care isi incepe articolul povestind 
cum, desi avand pasaport diplomatic, in trecerea sa In automobil 
prin Ungaria, a fost arestat de trupele maghiare si tinut, sub 
escorta, timp de 5 ore. Ministrul Roman arata apoi ca astfel 
de purtare e tocmai caracteristica spiritului clasei conducatoare 
unguresti, care, prin nerespectarea tratatelor si conventiilor, 
tine sa terorizeze atat pe supusii ei cat si intreaga lume daca ar 
fi posibil; iar cat priveste articolul conte^ui Teleki, mentionat 
mai sus: 

"El a incercat sa dovedeasca ca maghiarizarea Romanilor 
si Slavilor din Ungaria a fost un proces identic cu americanizarea 
imigrantilor din Statele Unite. 

"Nu voi cauta sa arat toata falsitatea acestei analogii, care 
9. evidenta pentru toti cei ce stiu ca rasele ne-maghiare din 
Ungaria erau in acea tara mult inainte de venirea Maghiarilor 
si ca prin urmare, echivalentul american al mghiarizarii ar fi 



164 "ROMANII IN AMERICA" 

o incercare a Germanilor din America de-a gennaniza lestul 
popu'atiunei. In schimb vreau sa profit de aceasta ocaziune 
spre a expune tendintele in serviciul carora s*a pus contele Teleki. 

"A nesocotit un intreg sir de fapte importante in alcatuirea 
tabloului sau expunerea lucrurilor. Pentru cine cauta sa ana- 
lizeze problema Ungariei^ intelegerea acestor fapte e de cea 
mai mare importanta si de aceia le voi schita. 

"Ori cari ar fi fost avantagiile (daca au fost vreodata si 
acestea) ale sistemului politico-economic cunoscut sub denumi- 
rea de Imperiul Austro-Ungar, imperiul ace^a azi e mort si nu 
va mai rein via nici odata. Nu mai e nici chiar "o notiune geo- 
•grafica", cum spunea Matternich despre Italia. Dar moartea 
Austro-Ungariei nu poate fi considerata ca o mare pierdere. 
Purta in organismul sau germenii destructiunii si existenta ei 
tnsemna prime jdia unei contagiuni pentru Europa intreaga. 

"Monarchia austro-ungara, care in realitate era guvernata 
de Maghiari, a fost in mare masura responsabila pentru raz- 
boiul mondial. Imeprialismul Austro-Ungar, care pe terenul 
politicei interne se manifesta prin oprimarea Romanilor, a Sla- 
vilor si Italienilor, a fost o cauza contribuitiva a razboiului. 
Mostenitorul ^ui, imperialismul maghiar de azi^ mai poate 
arunca Europa intr'un nou cataclism. 

"In loc de a incerca zadarnic, de-a schimba ceace este irre- 
vocabil, In loc de-a se deda la excese militariste si de-a contra- 
mina prin o propaganda tendentioasa siguranta vecinilor, in loc 
de a face viata intolerabila pentru Evreii ei, Ungaria, care e o 
tara extrem de bogata. una dintre cele mai productive tari agri- 
cole, ar trebui sa inceapa sa-si dezvolte bogatiile solului si sa 
profite de avantagiile ce le ofera poporu^ ei talentat. 

"Tot ce doreste Romania e pace. Poporul romanesc e dor- 
nic sa continue marea opera de refacere^ pe care a inceput-o. 
Si fiindca vrea pace si nimic altceva, Romania ar fi incantata 
sa vaza si pe Ungaria progresand pe calea lefacerei. 

"Cum vei samana asa vei culege." Asa spune Scriptura si 
noi ii sfatuim pe Unguri, cari sunt buni crestini, sa se gan- 
deasca mult la intelesul acestui adevar. Se potriveste cu deose- 
bire pentru ei. Ar trebui sa dea uitarei, cum incercam sa o fa- 
cem noi Romlanii, toate amintirile neplacute ale trecutului, si in 



"CAZUL TRANSILVANIEI" 165 

aceasta Europa, care a risipit deja prea multa energie si timp 
in lupte^ Maghiarii ar trebui sa aplice marele remediu al tutu- 
I'or reielor: MUNCA. 

"In loc de a se gandi la visuri de razboi, Ungaria n'are decat 
sa se indrepte spre munca pacii. Are sa fie spre folosul ei, al 
vecinilor ei si al lumii intregi". 

Aci se termina "incercarea" contelui Teleki si a parti- 
zanilor sai de a face propaganda maghiara in Statele Unite, 
insa inainte de a teiTnina acest capitol nu pot trece cu vederea 
un amanunt interesant si care nu este cunoscut multora: 
Ziarele romanesti din tara^ eel putin unele din ele au publicat 
in traducere un artico^ al dlui Anton Bibescu, aparut in gazeta 
"The New York Evening Post" din 29 Octombrie 1921 si inti- 
tulat "Ungaria Planueste sa Recapete Puterea". Cititorul isi 
va reaminti ca pe vremea cand articolul a aparut in coloanele 
acestui ziar^ cea din urma incercare a ex-Imparatului Carol de 
a recapata tronul Ungariei ii hotarase deja soarta actuala. Ca- 
rol aterizase la Sopron, in Ungaria^ la 21 si fusese facut prizo- 
nier la 25 Octombrie. Cu toate acestea articolul m-a lasat pe 
atat de surprins pe cat de nedumerit, fiind ca am avut ocazia 
a-I citi, — In manuscript, — inca din ziua de 20 Octombrie. 

Printul Bibescu scrisese intre 15 si 19 Octombrie si moti- 
vul, care 1-a deteiTtiinat la aceasta nu mi 1-am putut explica. 
Ar fi absurd a presupune ca Ministrul nostru era catusi de 
putin init;at in secretul intrigiilor Carlistilor si ca ar fi aflat 
ceva despre planurile loviturei ce sa pregatea; nu stiu daca am 
putea chema aceasta profetie, ori mai exact o intelegere com- 
plecta a spiritului dela Budapesta. Voiu reda in traducere, ar- 
ticolul in chestiune pentru a da publicului roman posibilitatea 
de a judeca modul cum printul Bibescu presimtise reinapoierea 
ex-Imparatului Carol: 

"Romania pune mari sperante in conferinta pentru limi- 
tarea armamentelor. Budgetul militar, care a crescut asa ca 
nu mai pei-mite nici o comparatie cu cifrele dinainte de razboi u, 
seaca resursele tarii si este cea mai serioasa piedeca in calea re- 
constructiunii. Romania este prea bucuroasa sa dezarmeze. 
Dar care o poate face? 



166 "ROMANII IN AMERICA" 

"Evenimentele saptamanii trecute ne-au dat o lectie obiec- 
tiva In ce priveste primejdiile care inconjoaia unitatea nationaia 
romana castigata cu atatea sacrificii scumpe in razboiul din 
urma. Nesocotita incercare a lui Carol de Habsburg de a re- 
castiga tronul unguresc era aproape sa se termine cu un nou 
razboiu intre Ungaria si vecinii ei din Mica Antanta. 

"Romania si asociatele ei, Ceho-Slovacia si Jugo-Slavia, n'ar 
fi putut tolera revenirea unui rege Habsburgic In Ungaria. La 
incoronarea sa Carol s'a legat prin juramant sa apere granitele 
regatului si nu poate fi nici o indoiala ca, daca ii s'ar fi inga- 
duit sa ia puterea suprema In Ungaria^ singura lui straduinta ar 
fi fost sa readuca intreg imperiul in granitele lui dinainte de 
razboiu". 

Paragraful urmator, dupa cum se poate usor constata, a 
fost schimbat numai atat cat era necesar sa faca legatura cu 
cele doua noi, relative la lovitura de stat a lui Carol: 

"Restaurarea habsburgica anienint;a astfel in mod direct uni- 
tatea Romaniei pentru ca Transilvamia, Banatial si Bucovina (care 
azi fac parte din Romania) constituesc teritoriile, pe cari imperia- 
lismul habsburgic ar incerca imiediat sa le recucereasca. Rastur- 
narea habsburgica amenin^a la fel noua unitate Jugo-Slava §i liber- 
tatea si independenta republicei 'Ceho-slovace. Aceste motive ii de- 
termina pe cei trei memlbri ai Micei Antante sa se sprijineasca re- 
ciproc in hotararea lor nestramutata de a zadarnici o restaurare 
habsburgica, 

"Dar restaurarea habsburgica este numai una dintre formele 
primejdiei impotriva careia Romania trebue sa fie intotdeauna pre- 
gatita. La bazele acestei primejdii este mentalitatea clasei care 
guverneaza azi Ungaria. Iredentismul in Ungaria nu este mono- 
polul unui partid oarecare. Toate partidele cer sprijinul poporului, 
reclamarnd pe sieama lor fiecare o mai mare abilitate in a putea re- 
construi vechile granite. Mica Antanta trebue sa se pazeasca cu 
deosebire ilnjpotriva acestei mentalita^i". 

Ministrul Roman arata apoi cat de trufasi si neinduplecati erau 
Umgurii atunci cand ei credeau ca o dezmembrare a imperiului era 
imposibilitate, iar cand au vazut ca au pierdut cartea din mana 
cat de josnici sunt acum, cand ne mai putand face uz de piersecutii 
se dedau la cele mai odiloase intrigi §i mijloace de propaganda. A- 
nalizand argumentele acestei propagande, trimisul nostru le gru- 
peaza in patru: geografice, economice, istorice §ii politdce, dupa ca- 
re le discuta in parte ast-fel: 

"In ce prive§te partea geografica, maghiarii pretind ca Unga- 
ria ar fi trebuit lasata neatinsa, deoarece teritoriull ei este delimi- 
t.it de frontiere naturale, e incon jurat de un neintrerunt lan^ de 
munti si ca are rauri cari cu o singura exceptie sunt tributare Du- 
narii. De aceasta ra^iune este strans legat argumentul economic, 
aiiume ca teritJoriul vechi al Ungariei formeaza o unitate economica 



"CAZUL TRANSILVANIKI" 167 

perfecta, ca produsele miniere ^i lemnul provinciilor pierdute, sunt 
indispensabile prog-resului pustei centrale prcducatoare de granje, 
si a§a mai departe. 

"In ce privie§te importanta militara a puternicilor frontiere na- 
turale, se poate spune ca bunavoin'va si prietenia vecinilor ei i-ar 
oferi Ung-ariei o mai buna aparare de cat sunt Carpafii. Raspun- 
sul la argumentul economic este tot in aoeasta direc^ie. 

"Vecinii Ungariei doresc cooperarea ei economica; cooperarea 
economica a acestor vecini este indispensabila pentru Ungaria. Un 
lucru^ firesc, un lucru cuminte d'Jn partea maghianilor ar fi sa uite 
vechile du§manii si sa se asocieze la eforturile vecinilor lor de a 
cladi un^ viitor mai fiericit §i mai prosper pentru tota- 

"Si acum sa venim la argumentul istoiic. Maghiarii pretind 
cd Ungaria a existat o mie de ani ca unlitate politica intre aceleasi 
frontiere. 

"Aceasta pretentiune este insa foarte discutabila, pentruca Un- 
garia mai bine de un secol §i jumatate a fost divizata prin cuceri- 
rile Turcilor in trei par^i, o parte stapanita de Sultan, alta sub dom- 
nia regilior habsburgici si a treia, — Transilvania, — independienta 
sub un princepe national. 

"Ungaria dela 1914 a fost in realitate rezultatul "compromi- 
sului" incheiat intre Austria si Ungaria la 1867. Separatismul a- 
cesta al Transilvaniei isi gasea expresie si in faptul, ca pana in zi- 
lele ei din ui-ma a avut un cod ci\il diferent de codul civil al Un- 
gariei propriu zise. 

"Dar toate aceste sunt lucruri irelevanfce. Chiar daca am ad- 
mite ca statul national maghiar a existat intr'o neintrerupta conti- 
nuitate ^de o mie de ani. perpetuarea ori cat de lung timp a unei 
nedreptati n'are sa scliimbe nedreptatea in dreptate. Argumentul 
isloric al Maffhiarilor cuprinde in sine o vadita aontradictie. Inain- 
te de toate, Maghiarii isi bazeaza pretentiile lor pe dreptul istoric 
al cucerirei. Ungaria. spun ei, a fost ooupata de stramosii lor in 
sccolul al noualea si a ramss in stapanirea lor de atunci incoace. 
Rasele cari locuiau pamantul in timpul cucerirei au fost subjugate 
ri prin urmare. inferioave- Sunerioritatea MaFhiarilor a fost do- 
cvGtata de natura si rasele inferioar^ ar trebui sa fie recunoscatoare 
ca Mac^hiarii au acceptat misiunea de a le civiliza.. 

"Cand acestui argument ii opui principiul ca dreptul cuceririi 
vn estp nici demm un drent, ci este nnmai forta masca'ta sub haina 
drentuJui, Map^-liiarii iti laspun ingenios ca atunci cand au venit 
stj'amosii lor, tnra era nelccuita si ca rasele nemagbiare au emigrat 
mai _ tar7;iu. "R'ireste cerc°tarile an prefacut in nimic aceste aser- 
•^mni naive- Dar puse fata in fata, aceste doua prgumente ne ara- 
ta cum cauta propagandistii maghiari sa-si manance colacul si tot 
sa-1 nastreze. 

"Nefiipd in stare sa nege sau dee o explicatie plauzibila a pre- 
zentei^ raselor nemap-hiare in Ungaria, propagandistii maghiari cau- 
^a sa diovedeasca ca aceste rase n'au fost otorimate. Asa aiungem 
la argurnentul ^politic Reprezentan^ii maghiarilor pretind ca locu- 
itorii tarii, fara considevare de rasa, au avut drepturi egale Jnaintea 
iegilor. §1 ca Ungaria, m cele din urma era o tara libera si denio- 
cratica. 

^'Maghiarii mai obisirxuesc sa-si invoice constitutia. numai cu 
noua ani mai tanara decat cea engleza. Dar ei ufta sa adauge ca 



168 "ROMANII IN AMERICA" 

aceasta constitu^ie nu este hrisovul liberta^ei pentru mul'J.i, ci este 
numai hrisovul privilegilor celJor pu^^ini, §i ca legea maghiara cand 
vorbea de drepturile poporului, vorbea de cele ale nobilimii mari §i 
nici pentru ca t^aranii nu erau "popor" (populus) ci numai "mob" 
(plebs). Constitu^ia principatului independent ail TransUvaniei era 
bazata pe pactul celor "trei na^iuni" nobiiii maghiari, neme§i secui 
si burghezii sasi. Dar cele trei najliuni formau numai un sfert din 
popula^^iune. Masele t^aranimei romanesti, care reprezentau cele- 
Inlte trei sferturi, erau tratate ca inexistente. Pareiiea concordanr 
ta. a unui nesfar§it numar de martori im^par^iali englezi, francezi §i 
americani, este rezumata de profesorul Robert H. Lord dela Uni- 
versitatea Harvard, unul dintre exper^ii ata§at;i pe langa delega^ia 
de pace a Americei, care in lucrarea sa despre conferinta de pace, 
nume§te tratamentul raselor nemaghiare ddn Ungaria "eel mai o- 
dios sistem de opresiune na^ionala pe care o cunoaste Europa mo- 
derna". 

"Maghiarii sunt obisinuiti sa se mandreasca cu abilitatea lor 
politica. O examinare mai minutioasa va scoate la iveala ca ace- 
asta abilitate consista in intrebuintarea urmatoarelor trei strata- 
gcme: 1) Targul facut intre aristocratia maghiara si Viena, prin 
care libertatea de a o oprima rasele nemaghiare a fost rascumpa- 
rata prin contributiile anuale in bani si recrut^i; 2) prin aplicarea 
pnncipiului "Divide et impera" na:yjunile pe care aveau de gand sa 
le asupreasca; 3) prin propaganda lor, tinzand sa dea impresia 
natiumlor din apus ca Ungaria era tai'a liberta^ei si democra^iei. 

"Odata cu prabusirea Puterilor Centrale si ulcioml superio- 
ritatei maghiare s'a spart pentru totdeauna. Acum este ocazia ca 
Ungurii sa-§i arate abilitatea politica: sa accepte inventarul a§a 
cum se prezinta, sa renunte la ce numai poate fi recastigat §i sa 
(?aute sa traga eel mai mare folos din valorile si posibilita^ile ce le 
mai stau la inderaana". 

Pentru a demonstra ca aceasta nu este o simpla inchipuire, 
printul Bibescu aduce ca exemplu cazul Danemarcei care, inainte 
de Infrang-erea suferita la 1864, era insufletita de idei medie- 
vale de "mare putere", dar de indata ce a fost readusa la reali- 
tate de Prusia si Austria, Danezii resemnati au inaugurat o pe- 
rioada de indreptare a greselilor si munca intensiva^ care au 
facut din Danemarca ''poate cea mai civilizata tara din lunie, 
tara in care bogatia — materiala si spirituala, — este mai drept 
impartita decat in ori-care alta parte a lumei." 

Articolul incheie cu urmatoarele fraze: 

''Galea, care ar ajuta Ungaria sa scape de umilinta in- 
frangerei, indrumand-o spre un viitor de pace, prosperitate si 
cultura, le-a fost aratata de conducatorii natiunei daneze, in a 
doua jumatate a secolului trecut. Cel mai bun lucru ce un 
prieten sincer !1 poate dori poporului maghiar^ este un guvern, 
care sa fi invatat lectia trecutului si sa priveasca problemele 



"CAZUL TRANSILVANIEI" 16.0 

prezentului in cadrul spiritului fratemitatei Internationale si al 
democratiei veacului al XX-a." 

Aci se incheie cazul Transilvaniei, fiindca imperialistii si 
ultra-militaristii maghiaii s'au convins, — dupa cum o recunoa- 
ste si contele Teleki, in ultimul sau articol, — ca visurile lor de 
marire si restabilire In vechile granite nu-si pot recruta simpatii 
in opinia publica americana. In pressa din Statele Unite poate 
scrie ori-cine, care stie sa manuiasca pana si Mica Inte^.egere 
s'a gandit si la acest lucru, cand si-a ales trimisii, care sa 
o reprezinte peste Ocean. In ce priveste tara noastra^ cititorul 
poate judeca singur; faptele vorbesc dela sine. De sigur ca si 
de va mai veni in Statele Unite, contele Teleki o va face in 
calitate de vizitator, avand eel mult o misiune confidentiala pe 
langa cei care i-au procurat invitatia dela Williams College sau 
generaHi "Ligei pentru Integritatea Teritoriala", caci sa speram 
ca atitudinea printului Anton Bibescu ii va servi de lectie, atat 
D-Sale cat si altor colegi ai sai, care ar mai incerca sa risce o 
aventura similara. Dupa cum am mai spus-o insa, propagan- 
distii juntei lui Horthy sunt plini de ingeniozitate si resurse, 
desi lipsiti de scrupule. 

In Statele Unite, cat si la granitele noastre, dela acesti in- 
stigator! ne putem astepta ori-cand la ori-ce. Si ast-fel, noi 
Romanii trebue sa fim totdeauna gata; ramane in seama os- 
tasilor nostri sa ne pazeasca fruntariile, dar in ce priveste re- 
prezentantii nostri diplomatici chestiunea e mai delicata. In 
special in America propaganda ungureasca nu va depune arme- 
le curand; prin intreg sistemul de viata de acolo, instigatorii, 
daca nu fatis, eel putin prin portile laturalnice, vor gasi inca 
vreme indelungata prilejul de a apare, fie numai sa ne faca un 
semn: "Inca ne tinem de juramantul nostru!" lata pentru-ce 
Homania, mai ales in Statele Unite, trebue sa alba totdeauna un 
reprezentant, care, — posedand calitatile necesare unui trimis 
diplomatic si o cunoastere perfecta a limbei, organizatiei si 
vederi'or americane, — sa fie gata ori-cand sa se foloseasca de 
toate armele ce-i sunt accesibile, pentru a zdrobi cu desavarsire 
ori-ce atac neasteptat, ce ar veni din partea Maghiarilor raz- 
bunatori. 

In cazul de fata, atitudinea hotarata a Ministrului Roman 



170 "ROMANII IN AMERICA" 

printul A. Bibescu, — care a stigmatizat propag-anda ungu- 
reasca in Statele Uriite^ determinand plecarea pripita a contelui 
Teleki, — n'a lipsit de a avea rasunet in Tara, unde, eel putin 
o parte, din publicul nostru a luat cunostinta de unele faze ale 
luptei. Si inainte de a incheia acest capitol voi cita un pa- 
ragraf dintr'un aitico\ aparut in "Dreptatea" din Chisinau la 
6 Octombrie 1921, in care sub titlul de "Un Sol care-si face Da- 
toria", ziarul isi exprima parerea asupra "sclului" nostru din 
America. Vorbind de controversa cu dl. Teleki, articolul ur- 
meaza : 

"Paralel cu aceasta activitate publica^ pentru apararea in- 
tereselor romanesti si pentru respingerea calomniilor ce se 
strecoara, printul Anton Bibescu nu cruta nici-o oboseala spre 
a face Tara cat mai cunoscuta, spre a familiariza cercuri^e ame- 
ricane cu tot ceea-ce ii poate interesa si cu tot ce poate mari 
stima lor pentru tara noastra." 

In capitolele urmatoare vom vedea celelalte ramuri de acti- 
vitate, la care se refera "Dreptatea" din Chisinau. 



Rolul economic $i financiar 
al ministrului roman in Statele Unite. 

DE SIGUR Ca ultimul razboiu, — ca ori-ce alte evenimente, 
cari lasa urme adanci pana in cele mai ascunse cute ale 
unuia sau mai multe popoare, — pe langa relele inerente lui, 
mai are si un bine. Istoria ne dovedeste acest adevar: mai cu- 
rand sau mai tarziu, dupa f iecare din evenimentele, ce au cutremu- 
rat lumea, s'a constatat si un pas mai mult spre progres. Cine 
stie care ar fi fost azi aspectul lumei fara revolutia franceza, cu 
toate grozaviile ei? Cine stie cat timp ar fi trebuit sa treaca 
spre a se infaptui pe cale pasnica schimbarile importante del a 
Inceputul secolului trecut? Si printre multele schimbari ale 
razboaielor, una nu poate lipsi nici odata: ele leaga prietenii noi 
si desleaga pe cele vechi, un mijlocsinistru, care da prilej po- 
poarelor sa se cunoasca mai bine intra ele. 

De pilda Romania si Statele Unite: Ce legaturi aveam noi 
cu Statele Unite inainte de razboiu? Relatiunile noastre eco- 
nomice si, in mod firesc, cele financiare erau mai mult cu Ger- 
mania sau ceeace numim acum "Puterile Centrale"^ aceasta da- 
torita traditiilor pe care le apucasem. lata insa ca razboiul a 
rupt aceasta vraja: armatele noastre au luptat pe front cu mu- 
nitiuni americane, ce ni erau trimise din Franta, iar dupa ce 
dusmanii au fost alungati din Tara, atunci cand totul fusese 
^asat Intr'un haos, primele locomotive, care au inceput sa ne 
miste trenurile noastre, au fost tot cele americane; toate pro- 
viziile tarei erau sau temiinate sau fusesera jefuite. iar lumea 
noastra comerciala, invatata sa comande totul in Germania a 
trebuit sa-si indrepte privirile catre Franta si Anglia. Dar din 
nefericire, nici aceste tari nu erau tntr'o situatie mai buna; 
acolo negustorul roman a aflat ca daca in aceste tari existau 
unele articole, ele erau aduse din America. 

La inceputul anului 19i.9 aproape toti comerciantii nostri 
de seama cautau sa se aprovizioneze cu marfuri din America. 



172 "ROMANII IN AMERICA" 

Chiar, Statul^ care avea nevoe de a repara cat mai urgent unele 
din lucrarile sale importante, ce fusesera devastate de inamic, 
a trimis comisiuni in America spre a negocia cu fabricantii si 
oamenii de afaceri de acolo. America era tara, care hotarase 
soarta razboiului, era creditoarea tuturor celorlalte natiimi; 
Americanii erau eel mai bogat popor din lume si deci asteptarile 
noastre erau mari. Toti acei, ce isi pusesera sperantele in Sta- 
tele Unite^ au ramas insa dezamagiti. America nu s'a aratat de 
loc grabita a ne inunda cu marfurile ei; oamenii de afaceri de 
peste ocean auzisera inainte de razboiu de tara noastra cam 
cat stim noi despre Taiti. Era pentru prima data cand negus- 
torul roman se adresa fabricantului american si acesta ii ra- 
spunse cu o intrebare neasteptata: "Care sunt aranjamente^e 
D-voastra de plata? — Noi obisinuim sa ne primim banii pe 
marfuri dupa eel mult 90 de zile dela predarea lor." 

Situatia leului romanesc fata de dollarul american era asa 
de nefavorabila incat plata imediata era imposibila pentru stat, 
cu atat mai mult pentru comerciant^ care era oprit de legi a 
trimite banii romanesti peste granita. Toate incercarile de a. 
convinge fabricantul american de bogatiile Romaniei marite, de 
devastari^e suferite sau de nevoia ce se simtia pentru unele 
articole^ ce lipseau cu totul in tara, au ramas fara rezultat. 
Fabricantul a ascultat cu atentiunea cu care ori cine asculta un 
lucru nou, si la incercarile romanesti de a obtine marfuri pe 
credit^ ei veneau cu intrebarea ce obicinuiau sa o puna altor 
popoare cu care mai facusera afaceri de comert: "Va acordam 
pe credit de sase luni, care e insa banca ce va garanta pentru 
D-voastra?" Institutia financiara^ care sa garanteze pentru 
Romania! Nu era nici una si apoi scaderea leului nostru isi 
tragea conseciinta din astfel de cauze, care nu se pot indrepta 
in sase luni, lata dar ca Statele Unite pareau a f i o tara unde 
negustorul roman nu ar putea sa-si plaseze comenzii'e si a 
trebuit sa astepte reluarea relatiilor cu Germania^ spre a se 
adresa tot la firmele cu care facuse afaceri inainte de razboiu. 
E foarte natural ca relatiile noastre comerciale nu-si vor schim- 
ba complect cursul lor intr'o noapte: pentru multi ani pe viitor, 
vom continua legaturile cu Germania. De intrerupt complect 
nu le vom intrerupe nici odata; dar e tot asa de c^ar ca^ odata 



"ROLUL ECONOMIC SI FINANCIAR" : 173 

ce ranile razboiului vor fi vindecate, — cu tara noastra in 
gmnitele de azi^ — e imposibil a crede ca nu vom caiita sa pro- 
fitani de noile prietenii castigate in timpul razboiului. 

Din punct de vedere economic si financial'^ prietenia Sta- 
telor Unite ni e tot asa de pretioasa ca cea a Frantei in ches- 
tiunile politice internationale. Se poate ca azi o asemenea afir- 
matie sa fie privita cu scepticism de unii din Romani: bogatiile 
tarii noastre sunt asa de felurite si asa de mari, si apoi felul in 
care intelege Americanul sa faca afaceri e asa de diferit de cele 
cu care am fost noi deprinsi; putem gasi ori-ce ne trebue in 
Europa, fara a mai recurge la America. In adevar^ cei ce sustin 
aceasta teorie au azi dreptate azi cand tara noastra^ ca si ve- 
cinele ei, se lupta ca sa ajunga la ce erau acum 8 ani^ — "la 
normal", — dar vor mai avea ei dreptate mlaine, cand lupta se 
va schimba in intrecere in dezvoltare comerciala si industriala? 
Sa speram ca si noi vom ajunge la aceasta situatie impreuna cu 
celelalte state, ce au acum de suferit de pe urma razboiului; 
atunci de sigur ca ne vom indrepta spre America, unde me- 
toadele industriale si comerciale au ajuns la maximum de dez- 
voltare si totusi sunt inca mereu perfectionate. 

De peste Ocean ne vom aduce ce^e mai noi masini pentru 
productia in cantitate mare. Bogatiile noastre isi vor gasi piete 
si in tarile indepartate ale Apusului, America si Canada. Ce- 
rerea e asa de mare ca totdeauna Romania ar avea produse de 
exportat in acele parti, principalul e ca asemenea produse sa fie 
cunoscute fabricantului american si ca amandoua partile sa 
cada imediat la invoiala asupra termenilor transactiei. Fara 
Indoiala ca relatiile economice intre aceste doua tari nu vor 
deveni o realitate atat timp cat va dura actuala diferenta intre 
leu si doPar, dar aceasta se va schimba de indata ce, — dupa 
cum am spus mai sus, — vom reusi sa revenim "la normal." 
Intre timp insa este de cea mai mare importanta sa ne facem cu- 
noscuti oamenilor de afaceri din America si sa cautam a studia 
modul lor de a incheia transactii comerciale. 

Sistemul american e asa de diferit de eel "continental", ca 
enumararea deosebirilor ar face obiectul cator-va volume, desi 
aceasta ne-ar duce prea depaiie. Ceeace ar trebui sa intereseze 
acum pe comerciantii nostri ar fi gasirea mijloacelor, prin care 



174 



"ROMANII IN AMERICA" 



sa se stabileasca un compromis. Americanui in transactiile 
comerciale intrebuinteaza cele mai expeditive si mai periectio- 
nate sisteme; desi isi ia toate masurile de prevedere, cinstea si 
buna credinta a partilor e inca o conditie importanta. De aUfi 
parte metodele intrebuintate de oamenii nostrii in transarea 
afacerilor comerciale nu mai corespund practicei modern e, si 




Suciirsala New York a Btincei Marmorosch, Blank & Co. 

(Situata in centru^. financiar, — 33 Broadway, — si avand pe 
D-rul A. Zentler ca director.) 

deci nu Americanui va fi acela, care isi va schimba sistemul 
lui pentru a incheia afaceri cu tara noastra, desi ar dori sa 
intre in legaturi si sa acomodeze comerciantul roman. Aci ar 
fi cazul ca negustorul roman sa-si revizuiasca unele metoade 



"ROLUL ECONOMIC SI FINANCIAR" 175 

litivechite, inlocuindu-le cu altele noi^ care sa se poata adapta 
sistemului din Statele Unite. 

Aparitia banci^or romanesti in Statele Unite este o dovada 
evidenta ca cei mai de seama financieri romani au prevazut ca 
legaturile comerciale dintre Statele Unite si Romania se vor 
dezvolta cu repeziciune de indata ce se va imbunatati situatia 
noastra financiara. Banci mari romanesti ca Marmoroscii, Blank 
& Co. sau Chrissoveloni, au deschis cate-o sucursala in Statele 
Unite si, daca azi activitatea acestor institutiuni financiare ro- 
nmnesti in America nu e din cele mai infloritoare, totusi ele 
continua sa existe, . pregatindu-se pentru timpul cand ele vor 
fi chemate sa joace un rol important in inlesnirea schimbului 
de marfuri dintre aceste doua tari. 

Dar cum am spus mai inainte, aceste banci au avut de 
intampinat greutati chiar la infiintarea lor In America; si 
prima era ca Romania nu era cunoscuta in cercuri'e comer- 
ciale si financiare de peste Atlantic. Fabricantul sau banche- 
rul american e totdeauna la curent cu ori ce perfectionare noua 
in bi'ansa sa, insa e foarte sarac in ce priveste stocul de cuno- 
stiinte g-enerale. Pentru majoritatea lor, Romania inainte de 
razboiu era un simplu nume geografic, un colt de tara unde-va 
in Europa sau Asia Mica, un fel de varianta a Armeniei, cu care 
era adesea ori confundata. Atunci se pune intrebarea: Cum 
era posibil ca Americanul sa incheie afaceri cu o tara pe care 
nu cunostea? 

Aceste banci au Inceput sa arate oamenilor de afaceri si 
bancherilor din Statele Unite, care sunt bogatiile tarei noastre^ 
ce putem sa producem, ce garantii li se ofera, fiind ca nu pu- 
tem deocamdata plati in bani, si de ce ar avea nevoe Romania 
din Statele Unite. Nevoia de a face cunoscuta Romania in 
cercurile industriale, comerciale si financiare din Statele Unite 
a fost asa de simtita de aceste banci romanesti, incat una din 
ele, Marmorosch, Blank & Co., nu a vazut solutia decat in de- 
schiderea unui "Birou Roman de Educatie", de unde Americanii 
sa-si poata procura diferite informaliuni cu caracter comer- 
cial sau financiar relative la tara noastra, si care erau prea spe- 
cif ice pentru a fi raspunse de Consulatele Romanesti din State- 
le Unite. 



176 "ROMANII IN AMERICA" 

astfel de actiune merita numai cuvinte de lauda si ea 
a ajutat mult in a castiga interesui cercurilor industrial e si 
comerciale din Statele Unite pentru Romania. Americanul insa 
e om curios: asculta cu tot intevesul tot ceeace ce-i spui, se 
poate intampla sa-1 lasi incantat, — eel putin asa iti face 
impresia — si cu toate acestea e departe de a fi convins. Daca 
propunerea 1-a interesat^ fara ati da nimic de banuit, va incepe 
sa culeaga date asupra afacerei, asupra persoanelor care o 
transeaza sau a celui, care i-a propus-o, caracterul lor numele de 
care se bucura printre firmele, prin care au mai facut afaceri si 
alte multe detali; peste ocean aceste informatiuni sunt culese 
si clasate in cate-va zile si numai dupa aceasta operatie, Ame- 
ricanul isi va forma convingerea intr'un fel sau altul. 

Cand e vorba de o tara straina, -- mai ales cum e Roma- 
nia — cu care nu au mai facut pana acuma afaceri, — fabii- 
cantul sau bancherul american, inainte de asi forma o opinie, 
tine sa aiba si o confirmare din partca unui reprezentant ofi- 
cial. Ori in cei trei ani dela terminarea razboiului si pana in 
1921, cercurile comerciale si industriale din Statele Unite auzi- 
sera de bogatiile tarii noastre, de posibilitatiiie si garantiile ce 
le ofera, etc., auzisera ca Romania e o tara unde s'ar putea 
face afaceri. Era destul ca sa le destepte interesui, dar era 
departe de ai convinge. Toate aceste informatii le aveau dela 
cei, ce le cerusera ajutorul pentru a obtine diferite marfuri^ 
care aveau un interes pentru incheierea unei transactii comer- 
ciale sau financiare si, neputand plati in bani spre a obtine 
credite, cautasera a impresiona pe Americani cu bogatiile ne- 
dezvoltate din Romania marita. 

Isi poate deci inchipui ori cine ca sosirea dlui Anton Bi- 
bescu, in calitate de Ministru Roman in Statele Unite, era toc- 
mai ocazia ce o asteptau cercurile financiare de acolo spre a 
controla oficial cele ce auzisera mai inainte dela unii sau altii. 
Interview-urile date de acesta ziarelor americane inspirau in- 
credere din punctul de vedere al situatiunei politice in Romania, 
pe cand sansele de intreprinderi comerciale si industriale pa- 
reau a fi inca mai multe si mai atragatoare decat cele cc li se 
spusesera. Intre altele, in notitele din ziare, descriind persoaaa 
trimisului Romaniei^ se spunea ca printui Bibescu a fost inain- 



"ROLUL ECONOMIC SI FINANCIAR" 177 

tat la gradul de Ministru Plenipotentiar in urma succesului sau 
in negocierea unui imprumut, contractat de Guvernul Roman in 
Anglia; asa dar controlarea informatiunilor o puteau obtiiie dela 
o persoana care pe langa caracterul sau oficial, mai avea si 
experienta in chestiunile financiare. 

Bancherii americani nu pierdura mult timp pe ganduri spre 
a-si pune planul lor in aplicare si a cauta sa afle ceeace ii in- 
terest, ci in seara de 20 Aprilie 1921 oferira un bancliet in 
onoarea Ministrului Roman. Oaspetii dela aceasta masa erau 
oameni care dicteaza azi finantele lumei, oameni a le carer averi 
personale se urea la zeci de milioane, iar mstitutiiie in fruntea 
carora sunt, la zeci de miliarde de dol^ari. De sigur cti masa 
era mijlocul, pe cand motivul Tarn explicat mai sus. Ministrul 
Bibescu ridicandu-se spre a inchina un pahar in onoarea State- 
lor Unite le multumeste bancherilor pentru cinstea ce i-au fa- 
cut de a-1 invita la masa. "Insa" adauga dl. Bibescu, "sunt 
conivns ca onoarea acestei prietenii nu e numai pentru mine 
personal ci pentru reprezentantul Romaniei^ — reprezentantul 
acelei tari care, ruinata de invazii si pustiita de ocupatiunea 
germana, e totusi mandra de a fi avut si ea un rol in lupta 
mondiala pentru dreptate si libertate". 

Le explica apoi in cate-va cuvinte frumoase ca Romania, 
odata visul ei implinit, azi nu se gandeste decat la pace si mun- 
ca; bolsevismul e departe de a avea vre-o influenta in Romania 
si daca, cu toate bogatiile ei, aceasta tara azi sufery, cauza e 
lipsa mijloacelor de transport. In concluzie, vorbind de tara 
pe care o reprezinta^ Ministrul nostru se adreseaza financiarilor 
lumei cu aceste cuvinte: "Pentru a ne indepHni toata menirea 
noastra, a Romanilor, in progresul lumei, noi nu avem nevoe de 
caritatea filantropului ; noi eel mult oferim o sansa simtului 
practic a omului de afaceri". 

Cuvintele Ministrului au fost incurajatoare pentru ban- 
chierii americani, care au lasat a intelege ca ar dori sa aiba 
cate-va date oficiale mai importante asupra bogatiilor din Ro- 
mania; unii din acestia si-au exprimat dorinta de a vizita tara 
noastra sau sa o ajute. Cand un bancher din New York pla- 
nueste sa mearga in Romania, inseamna ca interesul lui pen- 
tru aceasta tara e mai mult decat o simpla impresie a momen- 



178 "ROMANII IN AMERICA" 

tului. Cat priv(jste ajutorul ce acesti financiari ar fi dispusi 
sa-1 acorde Ronianiei, voi reveni asupra lui la sfarsitul acestui 
capitol. 

A vorbi insa bancherilor americani si a-i convinge ca a 
imprumuta bani, — fie Guvernului Roman, fie intAcprinderilor 
parti culare^ pe marfuri, •— e un avantaj la care noi Romanii 
avem tot atat de mult drept cat si celelalte popoare in legaturi 
comerciale cu Statele Unite nu inseamna a rezoH'a chestiunea. 
Aci, ca si in ori ce alta tara, bancherul pune cnpitalul, pe cand 
bogatia si progresul depinde de modul cum sumele sunt utili- 
zate de fabricant. Ei merg "mana in mana". A initia deci pe 
unul, fara a explica si celuilalt bogatiile tarei noastre si care-i 
sunt sansele de intreprinderi industriale si comciciale, inseam- 
na a face ^ucrul pe jumatate, Cu toate ca Ameiicanii sunt foar- 
te mandrii de ceeace numesc ei "Independonta loi- economica", 
totusi criza financiava si industrials, care Inca din vara anului 
1920 incepuse a se manifesta, nu prezinta simptome imbucura- 
toare nici in 1921. Europa sufera din cauza schimbului ridi- 
cat al dolarului, dar omul de afaceri din America nu e nici el 
mai fericit: Din cauza scumpetei monedei pietele straine il 
evita, plasand comenziile in alte tari sau abtinandu-se de a 
cumpara. 

Iata-1 pe American, care se echipase pentru prcducerea can- 
titatilor imense dm timpul razboiului, cu magaziile pline de 
produse si nici un cumparator, nici o cerere. Situatia. din zi 
in zi, devenea asa de serioasa ca neaparat trebuia sa se gaseasca 
o solutie, chiar cu riscul de a mai ceda din mandria "Indepen- 
dentei economice". Nevoia era simtita de fieca>'c fabricant in 
parte, insa o incercare izolata nu putea schmiba o situatie de 
asa mare importanta intemationala. 

Toti fabricantii din Statele Unite^ — mari si mici, — sunt 
constituiti Intr'o societate, "Asociatia Nationala a Fabiicantilor" 
(National Association of Manufacturers), care dispune de mi- 
lioane de dollari pentru studii economice si comei'ciale, chestiuni- 
le ce se ivesc lintre capital si munca, perfectionarea metoadelor 
si sistemelor pentru inbunatatirea situatiei economice si repar- 
titia stiintifica a produselor, etc. Aceasta Asociatie, -- in ur- 
ma cererilor si plangerilor primite din partea membrilor ei, — 



"ROLUL ECONOMIC SI FINANCIAR" 179. 

in scopul de a-i servi pe acestia, a lansat tuturor reprezentan- 
tilor strain! din Statele Unite o invitatie spre a participa la 
adunarea generala a organizatiunei^ in ziua de 17 Main 1921, 
la New York. La aceasta sedinta trimisii diplomatici au fost 
rugati a arata situatia tarei ce o reprezentau si a discuta mij- 
loacele, prin care s'ar putea inlatura aceasta stare de lucruri 
intolerabila : De o parte Hpsa de materiale si masini, iar de 
cealalta lipsa de cumparatori. 

Seriozitatea sitiiatiei se poate vedea clar din insusi textul 
invitatiei Asociatiunei fabricantilor, care invita pe diplomati 
"in speranta sincera ca schimbul de vederi" dintre acesti re- 
prezentanti si fabricantii americani va avea ca reziiltat avan- 
tagii peiTTianente si reciproce." 

''Statele Unite depind de pietele straine spre a piitea conti- 
nua fara intrerupere dezvoltarea lor economica. Alte natiuni 
au nevoe de materiale brute sau fabricate din Statele Unite si 
pe care ar trebui sa le schimbe cu produse^e lor. Aceste na- 
tiuni ofera Statelor Unite sanse mari in diferite intreprinderi, 
ce sunt serioase si avantajoase din punct de vedere economic, si 
care, pe langa aceasta, vor ajuta celelalte natiuni a birui piedi- 
cile ce se opun progresului lor". 

Bine inteles ca Romania, de care se vorbea asa de mult 
prin ziarele americane, a fost invitata si ea §i e tot atat de clar 
ca printul Bibescu^ ca Ministru Roman, s'a folosit de aceasta 
minunata ocazie spre a-si face tara cunoscuta unei audiente, 
compusa din cei mai mari fabricanti din Statele Unite, oameni. 
de afaceri, deputati si senatori, cum si persoane care se intere- 
seaza de chestiunile economice Internationale. La aceasta adu- 
nare au vorbit reprezentantii diplomatici a ce^or mai importante 
tari si venind si randul nostru dl. Bibescu isi incepe vorbirea prin 
a le promite fabricantilor ca va fi pe cat se poate de concis, iar 
apoi discuta doua din principalele chestiuni, care, pe vremea 
aceea, interesau in primul rand persoanele fara cuno§tiinta mai 
adanca a tarii noastre: 

Una din aceste este: "Exista in Romania pericolul bolsevis- 
mului?" Pentru a va raspunde o sa trebuiasca sa vorbesc putin 
despre trecut. 



180 ^ "ROMANII IN AMERICA" 

"Acum doua mii de ani Traian, Imparatul Romanilor, spre 
a-si sa^va imperiul si civilizatia de pe atimci, a coloiiizat cu 
soldatii sai regiunea ce constitue azi Romania. Acesti soldati 
cultivau pamantul si in acelas timp formau un zid de aparare 
contra barbarilor ce cautau sa pravaleasca prin acele parli in 
Imperiul Roman. 

"lata azi Rusia e molipsita de o boala ingrozitoare^ — Bol- 
cevismul, si iata ca de cealalta parte plugarul roman^ taranul 
loman cu bunul simt mostenit de^a stramosii sai Latinii, se 
opune cu toata taiia ori carui spirit revolutionar, care in timpul 
de fata a distrus toata puterea de viata a Imperiului Rusesc. 

"Sa nu credeti ca Romania n'a avut prilej sa fie cuprinsa de 
bolcevism. L-au avut chiar in tara in timpul razboiului. Dupa 
a doua revolutie^ trupele rusesti care ocupau o parte din teri- 
toriul romanesc, adresandu-se atasatilor romani le spuneau. 
"In loc de a va bate cu Nemtii^ de ce nu va impuscati ofiterii 
vostri?" 

"Cu toate acestea soldatul roman a refuzat sa faca asa ceva, 

.si nu numai ca s'a batut cu Gennanii, dar trupele rusesti in- 

puscandu-si ofiterii lor, au fost dezarmate de armata romana si 

trimese in tara in care se afla azi. Acesta-i unul din motivele 

pentru care Romania nu e bolcevica. 

"Mai e insa un altul. Guvernul roman si-a dat seam.a ca 
la urma urmelor bolcevismul este produsul foametei, ruinei si 
a desordinei, deci trebuia sa inlature aceste cauze, — cum le-a 
inlaturat? Cumparand, pe un pret oare care, pamant dela ma- 
rele proprietar si vanzandu-1 micului proprietary taranului caie 
nu avea pamant. Cu chipul acesta rnareste interesu^ tuturor in 
progresul tarei, cu timpul marind puterea de productie a taiei. 

"V'am raspuns la chestiunea ce mi s'a pus de atatea ori: 
"Cum stati cu Bolcevismul in Romania?" 

"Va voi raspunde de acum la cealalta chestiune cu care sunt 
intampinat tot asa de des: "De ce Romania nu e azi intr'o si- 
tuatie mai favorabila?" Dunarea uda plaiurile Romaniei, una 
din cele mai bogate granare ale lumei, bogate in lemn^ petrol, 
minerale si cu o populatie de oameni harnici, — muncitori, cari 
numara 17,000,000. Cat sunt de muncitori poate constata chiar 
fabricantu^- american. In diferite centre din America sunt co- 



"ROLUL ECONOMIC SI FINANCIAR" 181 

lonii romanesti, spre exemplu in Ohio. Am fost si eu sa-i vad 
si trebue sa maiturisesc ca lucrurile frumoase ce am auzit de 
ei mi-au umplut inima de bucurie. Toata lumea lauda energia, 
cumpatarea si spiritul lor bland. Asta ca o simpla digresie. 

"Dar sa revenim asupra chestiunei de ce Romania nu e 
intr'o situatie mai inf loritoare ? De ce schimbul romanesc e asa 
de jos? De ce? Ei bine, raspunsul e foaite simplu. Lumea 
intreaga sufera de o boala, pe care sa-mi dati voie s'o chem^ 
efectele razboiului. Romania sufera de boala asta mai muU 
decat ori care aHa tara; nu pentru ca a fost si ea in batalie, ci 
fiind ca a fost ocupata de GeiTnani. 

"Nemtii au despuiat-o dela clantele dela usi la asternuturi- 
le dela pat, dela vite la locomotive. Au luat totul. Chiar aco- 
perisurile dupa case, cand s'au intamplat sa fie de bronz sau 
de arama. Acum, inainte de a intra intr'o casa, trebue sa o 
grijesti, sa repari acoperisul sub care traesti. Insa odata aceasta 
inplinita, nu exista motiv pentru ca Romania, — o tara extrem 
de bogata, o tara mare, — sa nu-si revina la vechea ei bogatie. 
Romania n'are nevoe de credit, ci de incredere. 

"In adevar ea are nevoe de locomotive si masini, dar se 
poate ca ajutorul sa-i vina daca fabricantii americani ar fi aH- 
fel organizati, — in asa fel ca sa poata satisface nevoile; unele 
sunt chiar urg-ente. Va voi da un exemplu. 

'Tara indoiala ca sunt eel putin cati-va fabricanti de buni- 
bac In Asociatiunea D-voastra. Ei bine! bumbacul brut de aci 
e exportat in Ang-lia, acolo e prelucrat si apoi exportat inca oda- 
ta in Romania. Drept sa va spun nu vad de ce acest bumbac 
nu ar putea fi lucrat aci si expediat direct in Romania cu va- 
poarele, care merg direct dela New York la Constanta^ marele 
poii: romanesc. 

Voi fi cat se poate de fericit daca prin aceste cate-va cuvin- 
te voi fi ajutat intru cat-va la apropierea Intre tara si fabri- 
cantul american." 

Dupa lectura acestei cuvantari desigur ca cititorul va zice: 
"Bine dar acesta nu e un discurs ce ar fi trebuit tinut fabrican- 
tilor americani. Ministrul Roman in loc de a le expune boga- 
tiile tarii noastre, in loc de a le arata cu cifre granele si mar- 
furile ce Romania producea inainte de razboiu si ce va produce 



182 "ROMANII IN AMERICA" 

dupa ce se va restabili, el le vorbeste despre bolcevism si de ce 
tara nu e intr'o situatie mai buna." Motivul e simplu. La 
aceasta adunare au vorbit cam 20 reprezentanti dip^omatici a 
diferitelor natiuni si singurul lucru ce i se putea imputa prin- 
tului Bibescu este ca a cautat sa evite greselie facute de colegii 
sai in discursurile lor. Cand douazeci de oratori se perinda in 
fata unei audiente si fiecare insira cifrele ce el le crede foarte 
interesante si convingatoare, acele relative la tara sa, audienta 
asculta, insa la plecare fie ca nu-si mai aduce aminte de nici 
una, fie ca le confunda, rezultatul e insa acelas. 

Nu importa ce a produs odata o tara: Austria nu va mai 
atinge nici odata productia dinaintea razboiului; ce vor fi sa 
produca diferite tari ramane sa se constate in viitor. Asociatia 
Fabricantilor invitase pe diplomati in dorinta de a ameliora si- 
tuatia economica de atuncl (1921) si cat mai curand posibil. 
Cam toate tarile erau in aceas situatie cu Romania, dollarul 
avand schimbul eel mai ridicat si deci nu era nevoe ca repre- 
zentantul nostru sa se planga de aceasta; Americanii singuri 
isi dadeau foarte bine seama si sufereau de pe urma unei astfel 
de situatii. 

Printul Anton Bibescu, in putine cuvinte, a cautat a spune 
fabricantilor americani doua lucruri ce nu se puteau uita usor: 
a) Ve^ti^e inexacte si zvonurile ce se raspandeau despre Roma- 
nia erau simple inexactitati, ce nu meritau nici o crezare. b) 
Situatia economica a tarei noastre se datoreste si razboiului, dar 
in cea mai mare parte jefuirei sistematice din timpul ocupatiei. 
Acestea erau suficiente a insufla fabricantului american incre- 
derea ca a face comert cu Romania nu risca mai mult decat cu 
alta tara civilizata. 

Cifrele desigur ca si ele intereseaza foarte mult pe omul 
de afaceri, bancher sau fabricant, insa ele nu se discuta intr'un 
discurs ci se scriu pe hartie. Date exacte despre Romania fi- 
nanciara nu existau aproape de loc pana in 1921, vorbesc dc 
date de actualitate si care sa fie usor accesibile publicului sau 
oamenilor de afaceri, vorbind numai limba engleza. Ministrul 
Roman, dl. Bibescu dupa cuvantarile adresate bancherilor si fa- 
bricantilor a gasit ca era nevoe sa le dea acestora si cifre de- 
spre productia Romaniei, si nu dupa mult timp publica in cea 



"ROLUL ECONOMIC SI FINANCIAR" IS.*^ 

mai importanta revista financiara americana, un articol despre 
tara noastra, in revista "The Wall Street Magazine". 

Avand in vedere caracterul pur comercial al acestei publi- 
catiij printul Bibescu, in articolul sau nu putea face apel la sen- 
timental cetitorilor ei, toti oameni de afaceri, ci in cate-va pa- 
gini si ajutat de cate-va tablouri statistice enumera izvoarele 
de bogatie, cantitatea lor si a zacamintelor diferitelor minerale, 
cantitatiie produse dupa razboi, indicand inbunatatirile ce sunt 
de asteptat intr'un viitor foarte apropiat. Printul Bibescu da 
§i un tablou comparativ intre leu, marca germana si coroanele 
ceho-slovace, pe care discutandu-1, intre altele adauga: 

"Nu vreau sa trag vre-o concluzie in ce priveste valoarca 
leului, mi vreau sa indemn pe cine-va la jocul de bursa, dar eu 
cred ca diferenta dintre leu si marca (Gei-mana) ar trebui sa fie 
mult mai mare. In adevar Romania este una din tarile din lu- 
me, a carei bogatie economica intrinseca nu a fost schimbata de 
razboi. Cu cerealele, lemnul si petrolul sau ea e una din cele 
mai bogate tari din lume ?i singura nevoe a ei este de a mi§ca 
aceste bogatii, trimitandu-le pe pietele straine. Problema trans- 
portarei este cheia inbunatatirei economice a Romaniei si in 
acelas timp aceea de care depinde urcarea valoarei leului". 

Cat priveste modul cum a fost primit pe piata americana, 

autorul a avut ocazia de a vedea acest articol dupa luni de zile 

dela aparitia lui, in mainile unui advocat al unei firme america- 

ne, ce a achizitionat obligatiuni romane§ti in valoare de mai 

multe milioane. 

* * * 

La inceputul acestui capitol spuneam ca legaturile noastre 
comerciale au inceput a suferi o schimbare de directie ?i ea va 
fi mult mai simtita atunci, cand va veni timpul de a ne intre- 
ce la desvoltare cu celelalte tari vecine. Desvoltarea noastra 
economica inseamna punerea in valoare a bogatiilor neexploata- 
te, transfoiTnare ce depinde de capitalul de care se va dispune. 



NOTA: — In traducere, "Revista Strazii Zidului". Wall Street, 
din New York e strada in care s'au adunat toate boga^iile lumei; 
pe aceasta strada sun^t cele mai mari institu^iuni financiare, banci, 
bursa din New York, banca de stat a Statelor Unite, in care se ^i^ 
rezervele in aur, etc. 



184 "ROMANII IN AMERICA" 

Cu alte cuvinte, de indata ce Romania va reveni "la normal", 
va trebui sa contractam imprumuturi pentru a obtine capitalul 
necesar expansiunei economice. 

In ce tara vom face in viitor asemenea imprumuturi? In 
Germania? Fara indoiala ca nu. Pe viitor ne vom adresa fi- 
nanciarilor de peste Atlantic si daca acest lucru pare ca se va 
adeveri cand-va, atunci e de datoria noastra sa ne pregatim din 
timp. Ca aceasta afinnatiune nu e profetie, cred ca e destul a 
aminti ca la ,inceputul anului 1921, una din cele mai importante 
banci romanesti a incercat un imprumut in Statele Unite. Daca 
cei, asupra carora cadea sarcina de a infaptui acest imprumut, 
n'au reusit, nu e din cauza neindemanarilor sau lipsei de cu- 
nostinte financiare. Imprumutul nu a reusit din cauza ca ma- 
sina financiara americana lucreaza in mod cu totul deosebit de- 
cat cea din Europa. Un Imprumut In una din tarile europene, 
depinde in primul rand de negocierile diplomatice dintre cele 
doua tari; in America e o simpla afacere comerciala, succesul 
depinde de numarul de subscriitori, care e format de bancile mai 
mici si marele public. Dela inceput se poate vedea ca un impru- 
mut romanesc in America nu poate fi lansat de o banca din 
Tara sau sucursala ei de peste ocean; imediat se constata ne- 
voia de a fi cat mai bine cunoscuti, pentru ca publicul ameri- 
can sa fie convins ca banii lui sunt investiti intr'o afacere pro- 
fitabila si in obligatiuni sau actiuni u?or convertibile In moneda 
tarei, la o Institutie care se bucura de increderea indiscutabila 
a acestui public. 

Convins ca aceasta chestiune intereseaza pe oamenii no^trii, 
care conduc finantele Romaniei si au toata dragostea de a pre- 
gati rolul ce e chemata sa-1 joace. in randurile de mai jos voi 
cauta sa expun modul cum s'ar putea inca de acum prepara te- 
renul pe piata americana pentru viitoarele imprumuturi. 

In timpul razboiului mondial, — atunci cand America esise 
din neutral itate, — Guveniul American a avansat "credite de 
razboiu" tarilor aliate si in acest fel am obtinut si noi suma de 
25,000,000.00 de dollari. Aceasta suma ne-a fost avansata pen- 
tru achitarea diferitebr comenzi de razboiu in Statele Unite si 
ea a fost eliberata contra chitantei date de comisiunea romana 
din Statele Unite, sub conditia de a fi achitata la prima cerere. 



"ROLUL ECONOMIC SI FINANCIAR" 1S5 

Toate celelalte state aliate si-au obtinut imprumuturile pe aceas 
cale, iar azi, cand America ar dori sa-?i incaseze aceste datoriij 
constata ca fondurile disponibile, — daca exista si ele, — ale 
guvernelor aliate sunt necesare pentru reconstructia tarilor re- 
spective, Pacea odata incheiata, pentru ori ce alte imprumu- 
turi, tarile straine trebue sa se adreseze bancilor americane si 
nu guverrmlui. 

Cum se contracteaza un imprumut european in America? 
Pentru a fi mai bine inteles voi descrie pe scurt cum a obtinut 
Franta in vara anului 1921, un imprumut american de 100 mi- 
lioane de dollari. De?i are in Statele Unite cate-va sucursale 
importante ale bancilor mari franceze, pentru contractarea im- 
prumutului, Guvernul francez s'a adresat uneia din cele mai 
mari banci americane, "J. P. Morgan & Co." din New York. 
Cu cate-va luni inainte de lansarea imprumutului atunci cand 
chestiunea era negociata, au inceput a apare prin ziarele ame- 
ricane mici notite si articole anuntand ca un consortiu de banci, 
— in frunte cu Morgan, — au de gand sa acorde un imprumut 
Frantiei. Banca Morgan isi prepara terenul cautand sa sondeze 
daca imprumutul ar putea fi clasat, caci e clar ca nu Morgan 
era acela, care sa plateasca cele 100 de milioane din boltele sale. 
In acelas timp, prin influenta de care se bucura, Morgan a 
grupat in jurul sau pe cele mai puternice institutii financiare 
americane; sub aceasta forma s'a adresat Ministerului de Pi- 
nante American^ cerandu-i opinia asupra acestei noi emisiuni 
straine si odata ce a obtinut consimtamantul oficial, prin aju- 
torul complexei si intinselor organizatii, prin banci subsidiare 
sau afiliate. ziare, reclame, conferinte, publicatii, circular!, etc., 
au lansat o reclama intinsa cu privire la acest imprumut fran- 
cez, reclama care a patruns pana in cele mai departate colturi 
ale Americei, educand publicul asupra rentabilitatei si siguran- 
tei subscriptii. 

Imprumutul odata lansat^ a fost plasat in intregime. Si 
p^asat e tocmai termenul propriu fiind ca banca Morgan se 
angajase fata de guvernul francez sa plaseze in mainile publi- 
cului american obligatiuni pana la 100 milioane de dollari, avan- 
sandu-i suma realizata. S'ar fi putut tot asa de bine ca aceas 
banca sa ia asupra-si intreaga suma, obligandu-se a o avansa 



186 "ROMANII IN AMERICA" 

in intregime guvernului francez. Daca piesupunem ca Morgan 
ar fi platit 100 de milioane Frantei, insa nu ar fi fo:st in stare 
sa plaseze decat 80, u§or se poate vedea rizicul bancei. Conditia 
nu e deloc exclusa in cazul cand banca americana are toate asi- 
gurarile si certitudiniile ca suma va fi acoperita cu usurinta. 

In acela? mod, inainte de intrarea Statelor Unite in raz- 
boiu, Anglia si Franta au mai contractat un imprumut prin J. 
P. Morgan & Co. Acesta e aproape platit, datorita faptului^ ca 
atunci cand acea emisiune se obtinea pe piata americana cu un 
pret foarte redus, J. P. Morgan a rascumparat obligatiunile, — 
probabil ca englezii si francezii dispuneau de oare care rezei-ve 
pentru efectuarea cumpararei, — realizand astfel un profit pe 
langa ca se achitau de datorii. 

Din cele spuse mai sus se vede ca banca J. P. Morgan & 
Co., reprezinta guvemele francez si englez pentru contractarea 
de imprumuturi pe piata americana. In termeni financiari, 
aceasta banca este Agentul Fiscal a celor doua guveme straine. 
Alte tari europene isi au si ele cate un agent fiscal la New York 
centrul financiar al lumei §i deci in curand va trebui §i noi sa 
ne gandim serios la alegerea unuia. 

Exemplu citat arata in mod practic unele din operative exe- 
cutate de Agentul Fiscal, ?i care pot fi rezumate astfel: 

1) Agentul Fiscal reprezinta un guvem strain in Statele 
Unite, avand depline puteri !n ori ce transactii financiare fie cu 
guvernu^ american, sau casa particulara, — comerciala sau 
industriala. — 

2) Pregateste, lanseaza ?i plaseaza pe piata americana im- 
prumuturile statului ce reprezinta; aceasta operatie o efectueaza 
fie luand asupra-?i intreaga emisiune, avansand suma respecti- 
va, fie obligandu-se numai a plasa obligatiunile si plati princi- 
palului sau suma realizata din plasamente. 

3) Prin renumele de care se bucura el stabileste legatura 
intre guvernul strain si publicul american tinandu-1 la curent 
cu situatia economica $i financiara a \siYei ale carei interese le 
reprezinta ; achita cupoanele ^i, • cand e cazul preschimba obli- 
gatiunile, dand ast-fel incredere publicului ca !n ori ce moment 
exista chiar in Statele Unite o institutie de banca, la care sa 
se adreseze pentru ori ce chestiune privitoare la obligatiunile in 



"ROLUL ECONOMIC SI FINANCIAR" 187 

care ?i-a imobilizat economiile. Agentul Fiscal mai joaca si 
rolul de stabilizator al valutei in cazul cand guvernul sau, — 
dispunand de fonduri libere, — cauta sa mic§oreze stokul mo- 
nedei sale in circulatie in America. 

Consider de prisos a mai insista asupra importantei acestor 
operatiuni §i cititorul va intelege acum ca numirea unui Agent 
Fiscal al Romaniei in Statele Unite este un proect ce va deveni 
realitate intr'un viitor apropriat. Americanii au inteles acest 
lucru si banchetul dat de bancherii americani In onoarea prin- 
tului Anton Bibescu poate fi considerat §i ca un gest semnifi- 
cativ. O institutie financiara devine Agentul Fiscal al unui gu- 
vem numai in urma semnarei unui contract; aceasta poate fi 
pe timp indefinit sau pentru o operatie specifica, de ex. plasarea 
unui singur imprumut. 

A^egerea unui Agent Fiscal Roman in Statele Unite de- 
pinde atat de prevederea ?i indemanarea guvernantilor din Ta- 
ra cat ?i a reprezentantului diplomatic roman in America. Ur- 
mand pilda celorlalte state, si noi vom trebui sa avem ca repre- 
zentanti financiari una din cele mai man banci americane, una, 
din acele institutiuni, care nu sunt prea mult ocupate cu alte 
tari ?i a carei renume, influenta ?i respect sunt mai presus de 
ori ce discutie nu numai in noul continent, dar §i In alte centre 
financiare ale globului. 



Activitatea sociala a reprezentantului 
Roman in America. 

NU VE MULT citeam un articol, in care autorul lui cauta sa 
schiteze indatoririle unui diplomat si sustinea ca singula 
meniie a acestuia e de a face patria sa cunoscuta masselor pc- 
porului din tara unde e acreditat si a infonna pe ai sai despre 
nazuintele si interesele acelei tari. Activitatea sociala a diplo- 
matului era cu inver^unare combatuta sub cuvant ca a trecut 
vremea cand "insusirile de salon" mai contau in diplomatie, "azi 
trebue sa vorbesti poporului si nu guvernantilor". 

Eu cred ca azi pentru a infaptui ceva e nevoe sa vorbesti si 
cu unii si cu ceilaiti! Si articolu^ ar fi fost mult mai aproape de 
adevar daca ar fi spus ca insusirile unui diplomat trebue sa fie 
in cat mai perfecta armonie; el trebue sa-si faca tara cunoscuta 
masselor si in acelas timp si guvernantilor, Scopul poate fi ace- 
las, insa ori cine va admite ca mijloacele, prin care se ajunge la 
el. sunt cu totul diferite. 

In general indatoririle unei diplomat pot fi impar^ite in 
doua categorii. Unele sunt ace^ea pe care le cunoaste toata lu- 
mea: de a fi la curent cu tot ce se petrece in tara unde ii e 
postul, cat si in lumea intreaga; de a-si face tara lui cunoscuta 
strainilor prin scris sau prin vorba si de a apara interesele com- 
patriotilor sai. Diplomatul poate fi instruit de guvernul sau a- 
supra modului cum sa-si indeplineasca functiunile sale; i se pot 
da sfaturi cam ce declaratii sa faca la o anumita ocazie^ sau i 
se pot cere informatii asupra unei chestiuni, ce intereseaza gu- 
vernul sau. Intr'un cuvant toate acestea sunt indatoriri pentru 
executarea carora diplomatu^ ori-cand poate primi un sfat, o 
indicatie sau un ajutor; unele sunt scrise chiar in carti. 

A doua categorie de indatoriri ale diplomatului sunt ace^ea 
asupra carora nu exista texte. Sunt mult mai importante, de- 
spre care nu se pot da sfaturi si nimeni nu-i poate veni intr'aju- 



"ACTIVITATEA SOCIALA A DIPLOMATULUI" 



189 




PRINCESA ELISABETA A. BIBESCU 



190 "ROMANII IN AMERICA" 

tor. Pe acestea diplomatul singur trebue sa le gaseasca, sa.si 

le impuna, sa le studieze si apoi sa fie omul, care sa le 

indeplineasca. Ele isunt ceea ce s'ar putea ohema "latura sociala 
a diplomatu^ui" ; o chestiune foarte delicata si a carei insemna- 
tate apare imediat cand ne gandim ca ea depinde de calitatile 
inascute ale omului chemat sa reprezintt o tara, iar nu de titlu- 
rile si diplomele cerute de legi pentru- a ocupa un astfel de post. 

Un om poate fi extraordinar de destept, cat se poate de bor 
gat si cu toate acestea compania lui sa fie evitata chiar de aci^i 
care vizeaza o masa mai costisitoare ! De sigur ca cea mai im-- 
portanta dintre cerintele clasate in categoria a doua, este ca 
diplomatul sa lase o impresie placuta si sa se faca iubit de ori-ce 
persoana, cu care vine in contact, — dela eel mai umil muritor^ 
la cei mai inalti demnitari ai tarei unde e trimis. Aci $tiinta 
lui nu-i poate fi de mare folos. 

Unele persoane isi inchipuie ca a fi diplomat inseamna a 
duce o viata de "far niente", a fi Invitat la baluri, receptii si 
banchete ?i a incasa din visteria statului sume mari pentru a 
raspunde cu acela§ fel de petreceri. Daca ar fi a?a ori cine ar 
putea fi diplomat. In definitiv ori cine dispune de mijloace po- 
ate da un banchet, poate p^ati o masa; important e de a face 
pe invitati sa se simta fericiti ca pot petrece cate-va ore intra 
companie placuta, amuzanta, acolo unde se discuta chestiuni de-i 
intereseaza, lucruri ce nu le mai aud in alta parte, 

Dar la urma urmelor care-i rostul acestor mese? Nu s'ar 
putea face diplomatic ?i fara baluri ?i banchete? Voi raspunde 
indirect cu un exemplu din viata de toate zilele, practicat de fie 
care din noi: Cuno^ti o persoana a carei prietenie si sentimente 
bune tii sa ti le apropii si sa le cultivi, II inviti la o petrecere 
iBau la o masa In familie, el raspunde cu acela? gest. Daca vrei 
sa afli dela acea persoana o informatie importanta, ceva ce nu 
1-ai putea obtine ducandu-te la el la birou, de sigur ca la o ast-fel 
de ocazie, cand prietenul e niai dispus ?i fara indoiala mai co- 
municativ, vei incerca sa-ti ajungi scopul. Ori acela^ lucru il 
face ?i diplomatul. numai sub o forma mai elaborata, avand in 
vedere caMtatea prietenilor ce trebue sa-?i aproprie. 

Ca trebue sa faca acest lucru. il admit indirect chiar si cei 
mai mari du?mani ai "diplomatiei de salon", — cum o numesc ei. 



"ACTIVITATEA SOCIALA A DIPLOMATULUI" 




GENERALUL PERSHING, PRINCESA SI PRINTUL BIBESCU 

cu oca.ia prezentarei cupei sportive romane "Societatei 
Nationale de Tir" din Statele Unite. 



102 "ROMANII IN AMERICA" 

sau mai exact a activitatei sociale a diplomatului. Ei sustin ca 
diplomatul are indatorirea de a informa guvemul sau asupra 
nazuintelor, intereselor si lucrurilor ce se petrec In tara unde 
e trimis. Daca prin aceasta se intelege buletinele, publicatiile, 
legi^e §i amendamentele, — care sunt promulgate, abrogate sau 
modificate, — rolul diplomatului ar lua aspectul de colectionar 
?i expediter al unor chestiuni ce le poate obtine ori cine. Nu 
astea sunt informatiunile ce intereseaza un guvern si pentru ca- 
re trebue sa puna toata grija in selectionarea reprezentantilor 
sai, trimi^i peste hotare, ci acele care nu se scriu si sunt §tiute 
numai de cati-va dela carma ^arei straine, informatiile care nu 
se pot afla decat dupa ce diplomatul si-a castigat simpatia si in- 
crederea demnitari^or tarei unde a fost detasat. De multe ori 
diplomatul e silit sa invite o suta de oaspe^i. Din ace§tia insa 
poate numai doi il intereseaza §i carora cauta sa le prinda mo- 
mentul sa le puna o intrebare, ce intereseaza guvemul sau; o 
chestiune la care nu i s'ar raspunde daca s'ar duce a doua zi la 
biroul sau Ministerul acelor persoane, ?i al carei raspuns depinde 

numai abilitatea diplomatului de a sti cand §i cum sa o puna. 

« * * 

In special in Statele Unite, — o putere de primul ordin, o 
tara unde toate natiunile isi au un numar mare de supusi, care 
transplanteaza controversele si interesele lor contrarii de acasa, 
cautand a influenta opinia americana intr'un sens sau altul, — 
reprezentantul diplomatic roman trebue sa fie straje neadormita,. 
gata in tot momentul a prinde de veste si face front ori-carei 
surprize; el trebue sa apere interesele Romaniei^ sa o faca 
cunoscuta marelui public si sa o reprezinte. In capitolele an- 
terioare am vazut cum a inteles printul Anton Bibescu sa-si in- 
deplineasca indatoriile sale pentru a apara cauza noastra si a 
ne face cunoscuti publicului american, Acum sa ne oprim pu- 
tin si asupra modului in care reprezentantul roman a cautat 
sa-si reprezinte Tara, 

Gratie cunostintei perfecte a limbei engle^e si personali- 
tatei sale, dl Bibescu imediat dupa sosirea sa la Washington si-a 
castigat simpatiile atat ale colegi^or sai, — printre care avea 
de la inceput numeroase prietenii, legate in alte centre mari, — 
cat si ale demnitarilor americani. Legatia Romana din Wa- 



"ACTIVITATEA SOGIALA A DIPLOMATULUl" 193 

shington, — desi tanara printre cele^alte Legatii si Ambasade, 
— a devenit un colt cautat si apreciat de toti reprezentantii 
straini, persoanele oficiale^ incepand cu Secretarul de Stat 
(Ministrul de Externa), cum si intreaga clasa intelectuala din 
capitala Statelor Unite. 

Cu toate ca Romania nu a luat parte, nu a fost membru 
sau delegat la Conferinta pentru ]imitarea armamentelor^ tinu- 
ta in iarna trecuta la Washington^ care sa nu fi fost invitat la 
Legatiunea Romana: Dl. Balfour, seful delegatiei engleze era §i 
un bun si vechiu prieten a familiei ministrului roman, domnii 
Briand si Schantzer, sefii francez si Italian, precum si alte per- 
sonalitati cu reputatie internationala, pe care importanta deose- 
bita a scopului conferintei li concentrase in acel oras. 

* * * 

Rolul special al diplomatului poate fi si el pus in foiosul 
tarei sale, fiind ca a face cunoscut un popor nu se margined le 
numai in a vorbi in dreapta ?i in stanga despre drepturile sale 
istorice, bogatiile sale, etc.^ sau a le comunica In scris. Sunt 
atatea lucruri de spus pentru o natiune ca a noastra incat totul 
depinde de persoana care ne reprezinta, spre a atrage interesul 
strainilor asupra Tarei noastre si in alte directii. Un exemplu : 
in vara anului 1921 aproape toate revistele de mode din Ameri- 
ca au avut articole cu fotografii despre broderiile si tesaturile 
romane§ti. Ce se intamplase? Biroul romanesc de educatiune, 
deschis sub auspieiile bancei Marmorosch, Blank & Co., deschi- 
sese in localul muzeului de arta francez, din New York^ o expc- 
zitie de tesaturi romane§ti, aduse din tara. Printul Bibescu, ca 
reprezentant al Romaniei in Statele Unite, a fost invitat sa 
deschida aceasta expozitie si in cuvantarea sa a gasit prilejul de 
a face mai intaiu elogiul tesaturilor romanesti si asi exprima 
bucuria de a vedea arta noastra nationala trecand peste gra- 
nite^ e Europei in centrele mari ale lumei noi. Vorbeste apoi 
Americanilor despre femeia romana, darurile si calitatiile ei 
inascute. Oratorul, din timiditate, nu poate vorbi de calitatiile 
fizice^ insa lauda cultura femeei romane, interesul ei in miscarea 
literara si artistica din strainatate cum si talentul cu care ta- 
ranca noastra nu numai ca a intretinut de secole arta casnica 
nationala, dar mereu a inbogatit-o si infrumusetat-o. Ministrul 



194 "ROMANII IN AMERICA" 

Roman crede ca broderia si tesatoria merita a fi puse in randul 
artelor plastice, facand astfel justitie acestor talente pur feme- 
nine. Pentru a fi inpartial, — zice printul Bibescu, — trebue re- 
cunoscut ca gustul, cu care se inbraca Americanca nu e intre- 
cut de nici o alta femeie, din cele patruzeci de tari ce a vizitat si 
e sigur ca frumusetea si delicatetea broderiilor romane§ti va fi 
adoptata cu entuziasm de femeia Americana. 

Pentru cei ce sunt familiari cu spiritul american, modul, in 
care se ocupau revistele de mode despre multiplele aplicatii si 
adaptari ale artei noastre nationale, lasa sa intrevada posibili- 
tatea unei "vogue" de broderie romaneasca in America si cred 
ca greu nu ar fi fost daca initiatorii expozitiei ar fi adus un nu- 
mar mai mare de broderii, — in special bluzele cu tesaturi ro- 
manesti, care au fost foarte admirate. 

In tot cazulj chiar daca prima incercare a biroului roman de 

educatie a avut de scop numai sa atraga atentia femeiei ame- 

.ricane asupra frumusetilor acestei manifestari artistice roma- 

nesti, ea a reu?it, dand toate indicatiunile ca o a doua expozitie, 

— aranjata anume pentru a desface astfel de broderii, — va 

avea un succes cu mult mai mare si de sigur ca va deschide In 

lumea noua un frumos debu§eu pentru accasta Industrie natio- 

nala. 

« * 4 

Arti?tii romani, — pictori si sculptori, — inca ar gasi in 
America o tara unde talentul apreciat, ar realiza profituri fru- 
moase si in acelas timp ar fi un alt mod de a ne face tara cunos- 
cuta. Bine inteles ca pentru asa ceva va fl nevoe ca artistii sa 
se uneasca spre a injgheba o expozitie care sa conttina cele mai 
bune lucrari romanesti. 

In Septembrie 1921 doi inseparabili prieteni, — pictori ro- 
mani, — Rubin si Kolnik, au venit in America, aducand cu ei o 
colectie de tablouri si sculpturi mai toate reprezentand peisa- 
gii romanesti si au deschis o expozitie. Era pentru prima data 
cand artele plastice romanesti si-au facut aparitia in lumea noua 
si Ministrul roman a fost invitat sa rosteasca cuvantarea de 
deschidere, 

Vorbind despre picturi, — ce erau in stil realistic, — si, ca 



"ACTIVITATEA SOCIALA A DIPLOMATULUI" 195 

sa zic a?a, rezerva publicului fata de noul gen de arta^ printul 
Bibescu zice: 

"Totdeauna mi-au placut picturile. Eie rn-au invatat sa-mi 
schimb orele mele libere in o adevarata comoara. Astfel am 
ajuns la convingerea ca arta de azi o judecam prin comparatie 
cu lucrarilor marilor maestrii din trecut. Traim intr'o lume in 
care oamenii nu se multumesc merea cu acelas lucru. A venit 
insa timpul cand spiritul de azi simte nevoia de a gusta ?i o 
mancare noua, de a asimila idei noi. Aceasta e motivul care 
a adus arta noua printre noi. 

"Liga Natiunilor a fost aplaudata de unii si criticata de 
altii, insa Inainte ca cine-va sa se fi gandit eel putin la ea, 
exista de mult o alta mare liga, li^a crealiei prin arta, aceia 
care a infaptuit apropierea dintre popoaiw Ea nu varsa sange 
si nu are nici invingatori si nici invmsi. Arta este o tara in- 
tinsa, careia i se pot adauga ori cand provincii noi, fara a le 
smulge de la altii. Ca arti§ti roniani. — in felul lor, — eu 
cred ca lucrarile domnilor Rubin $i Kolnik sunt cat sel prate 
de reusite si sper ca ele vor avea succes. hi adevar e extrem de 
interesant ?i totodata important ca succesul lor sa se infaptuias- 
ca in New York. Acest ora§ nu e numai centrul nervos al 
Americei; incepe a deveni centrul nervos al lumei intregi." 

Ziarele din Metropola Statelor Unite au scris despre acea- 
/&ta expozitiune, citand in parte si discursui Ministrului Roman. 
Si el reprezinta una din manifestarile activitatei sociale ale 
diplomatului, pentru ca si aceasta e un mijloc de a ne face cu- 
noscuti strainatatei, — Americanilor, — sub o noua lumina. 
Tata dar ca pe langa celelalte calitati si cunostiinte. diplomatului 
i se cere a cunoaste si ceva din arta pentru a putea aprecia si 
critica inovatiile. In cazul dlor Rubin si Kolnik, ministrul Bi- 
bescu le lauda si nadajdueste ca ele vor avea succes. In adevar 
ca panzele si sculpturile acestor artisti romani erau foarte reusi- 
te; in special picturile ce reprezentau scene realiste de dupa 

razboi. 

<i « »i 

De sigur ca nu va trece mult si alti artisti romani, poate 
un grup, vor cauta asi expune lucrarile in America. In dorinta 
•ca arta romaneasca sa-si asigure un cat mai mare succes in 



196 "ROMANII IN AMERICA" 

lumea noua, cred ca este ^ocul de a ma opri un moment asupia 
acestei chestiuni. Pentru cine urmareste miscarea artistica in- 
teinationala si e un admirator a operii^or maestrilor lenumiti nu 
e noutate ca in ultimii 20 de ani Americanii au cautat, — 
pi'in preturile fabuloase ce platesc, — sa-si stranga in noul con- 
tinent cat mai multe din panzele celebre. Acest lucru a inte- 
meiat credinta in Europa ca in America se poate vinde ori ce 
lucrare de arta, ca e o cerere colosala §i deci s'ar putea pune pre- 
turi mari (care transfomate in moneda europeana le'ar mari 
si mai mult). Credinta e gresita si adevarul este urmatoruh 
In America sunt mult mai putin cunoscatori de arta decat in 
Europa. Adevaratii cunoscatori^ — acei care i§i pot face sin- 
guri opinie asupra unei lucrari, — sunt numai cati-va; acestia 
fiind oameni bogati Isi pot plati luxul de a achizitiona capo 
d'operile europene, si desigur ca printre acestia ar fi si unii, 
care sa cumpere lucrari romanesti de valoare. Printre indivizii 
din clasele sociale mai inalte inca vor fi multi, care sa cumpere 
un tablou romanesc "fiind ca i-a placut". Cat despre clasele 
mijlocii americanul e prea ocupat cu lupta pentru toate zilele, 
pentru a gasi o placere intr'un tablou sau un bust ce sa-I a?eze 
in salonul lui si sa-l admire din cand in cand in putinul timp li- 
ber cat e acasa; de altfel acesta il intrebuinteaza mai mult in 
sporturi sau amuzandu-se impreuna cu familia. Fara ai face 
din aceasta o incriminare, insa Americanul mai curand va da 100 
de dollari pe un gramofon sau 500 pe un automobil decat juma- 
tate sau un sfert din acesti bani pe o lucrare de arta. 

Pentru artistul roman care are intentia de a expune in 
America^ este iaras foarte importanta chestiunea alegerei su- 
biectelor. Peisaje de tara sau scene cu caracter pur romanesc 
nu ar putea sa fie admirate decat de Romani — si cei care pot 
sa le judece nu trebuesc considerati drept cumparatorii pe ur- 
ma carora artistul roman sa-si cladeasca profitul sau material. 
Americanilor insa^ astfel de panze nu le evoca nimic si deci nu-i 
va atrage sa le cumpere. pe cand frumusetele naturei, atat cele 
dela munte, cat si cele de pe coasta marei, — fara indoiala ca 
vor fi apreciate. 



"ACTIVITATEA SOCIALA A DIPLOMATULUI" 197 

Nu pot insa termina acest articol fara a mentiona §i prin- 
cesa Elisabeta Bibescu, so^ia ministrului roman; ar insemna a 
nu reda un tablou exact nici a laturei sociale a ministrului ro- 
man in Statele Unite §i nici a Romanilor din America. Acei ce 
nu vor sa admita ca sotia unui diplomat poate fi ?i ea folositoa- 
re tarii sale, de sigur ca eel putin vor considera princesa Bibes- 
cu printre Romanii de seama din Statele Unite. 

Princesa Bibescu e fica Primului Ministru Englez, Herbert 
H. Asquith^ care in 1914 la declararea razboiului contra Germa- 
niei, era la Guvern; desi numai in vrasta de 25 de ani, pe langa 
deosebitele sale insusiri fizice, poseda si remarcabile calitati in- 
telectuale. Romanca, prin casatorie cu printul Bibescu, inca 
inaintea sosirei sale in cercurile diplomatice din Washington ea 
era tot asa de bine cunoscuta in lumea noua ca ?i in fosta sa 
patrie, Anglia, unde insotise pe dl Asquith in campaniile elec- 
torale, tinand discursuri politice, iar in timpul razboiului se ocu- 
pase cu ajutorarea orfanilor de razboi si alte opere de caritate. 

Sosirea princesei Bibescu in Washington a fost considerate 
ca un eveniment in cercurile sociale de acolo ?i pentru motivul 
,ca sotia ministrului roman era fica "vestitei Margot Asquith". 
"Autobiografia" sotiei fostului prim Ministru englez, prin po- 
vestirile indrasnete despre convorbirile intime ce le-a avut cu 
oameni, care vor ramane in istoria Angliei, ?i impresile sale de- 
spre ei, au deslantuit o furtuna in lumea literara si politica din 
amandoua continentele si discutia celor 2 volume e inca de 
actualitate, majoritatea personagiilor fiind inca in viata. 

Acestea sunt faptele pe care se baza nerabdarea si interesul 
societatii Americane relativ la sosirea princesei Bibescu in mij- 
locul ei si Americanii nu au fost desiluzionati in asteptarile lor. 
Sa lasam faptele sa vorbeasca ele singure: In 1919, cu ocazii 
jocurilor sportive ce au avut loc la Stadiul Pershing din Paris, 
.armata romana a oferit in dar echipei invingatoare americane de 
tragere in tinta^ o cupa de argint. Din cauza everimentelor, 
aceasta cupa adusa la Washington nu fusese Inca nrezentata in 
jnod oficial armatei americane spre a se trece in pastrarea echi- 
pei invingatoare la concursurile anuale ce se tin intre cei mai 
,buni tintasi din ai-mata de uscat si cea navala. Dl. Bibescu a 
fost invitat sa indeplineasca aceasta ceremonie la 21 lunie 1921, 



108 "KOMANII IN AMERICA" 

inmanand-o Generalului John Pershing, Seful Statului Major. 
Cu aceasta ocazie i s'a cerut princesei Bibescu sa rosteasca un 
mic discurs. Paragraful urmator, in care voi cita in parte dis- 
cursul rostit de sotia ministrului oman a fost pe cat de comen- 
tat pe atat de aplaudat de pubhcul american. Cand ne gandim ca 
tocmai pe acea vreme in Europa se discutau reparatiunile ce 
Germania datoreste Aliatilor si mai ales pe acea vreme tocmai 
incepuse sa circule vestea despre o conferinta la Washington 
pentru limitarea armamentelor, randurile de mai jos arata in 
mod clar pe langa caUtatile literare si oratorice ale princesei 
Bibescu si inclinatiunile sale politice. Intre altele cuvantatoarea 
spune : 

"Imi inchipui ca e foarte greu ca tarile sa ajunga sa se 
cunoasca bine. Toata greutatea provine din faptul ca doua 
tabere stau fata in fata si tot felul de oameni rai cauta sa ne 
faca cele mai urate idei despre una sau cealalta, V'as ruga sa 
va aduceti aminte de o anecdota despre putemicul Lord Chester- 
field si de care tatal meu face totdeauna mult haz. Una dintre 
cele mai dragalase doamne de onoare se prezinta la el intr'o zi 
si-i spuse: Ce rea e lumea Lord Chesterfield! Circula zvonul ca 
eu a? avea gemeni!" lar el ii raspunse: "Doamna, eu totdeauna 
cred numai jumatate din ce aud". Tot asa si eu va sfatuesc sa 
va uitati de doua ori la acel copil. Astfel de interpretari gresite 
le gasim cu mult inapoi. Ele incep in cartile de istorie, care 
au zugravit ura sub forma de patriotism. Mai In urma apar 
oamenii de stat, care azi proclama infratire^ iar maine contra- 
riul, totdeauna sustinand ca au dreptate, — fie ca in adevar o 
au, sau ca sunt gresiti, — ceea ce te enerveaza tot atat si intr'un 
caz si in celalalt. La urma urmelor eu am convingerea ca noi 
facem o gresa^a cand credem ca marul discordiei dintre popoare 
provine din diferinta de opinii. Mie nici nu mi-ar trece prin 
gand sa zic vre-odata: "Ori cat l-a? compatimi pe dl. 'X*, eh! 
da nu pot sa-1 suf ar f iindca e partizanul cutarei legi ! . . . 

"Parerea mea intima este ca in momentul de fata cea mai 
imperioasa necesitate a omenirei e **demobilizarea urei". 

"La ce bun sa vorbim de desarmare pana cand oamenii 
nu-si vor desamia sentimentele. Tunul nu bubue cu dela sine 
putere. Belsugul prieste tuturora, dar dela primele semne a 



"ACTIVITATEA SOCIALA A DIPLOMATULUI" 199 

reinviorarei comertului, lumea e coprinsa de o adevarata panica 
Singurul lucru, de care ar trebui sa-i fie frica omenirei, este 
amaraciimea, ce vestejeste prezentul si darama viitorul. 

"Ura e o calitate specif ica, necombatanta si de multe ori 
ea se prezinta sub forma de snobism, pe care il veti intalni la 
oamenii ce nu stiu ce inseamna suferinta". 

Comentarile pressei americane relativ la acest discurs in- 
preuna cu alte interview-uri date anterior, — in special unul 
imediat dupa sosire, in care isi exprima conving-erea sa, ca arta 
si sporturile vor aduce in viitor o apropiere si o mai buna inte- 
legere intre popoare, — au facut ca sotia reprezentantuliii ro- 
man sa fie considerata ca cea mai inteligenta femee din cercu- 
rile diplomatice din capitala State^or Unite. 

Calitatiile de scriitoare, mostenite dela mama sa, princi- 
pesa Bibescu le a aratat publicand mai multe nuvele prin cele 
mai mari reviste literare din noul Continent. In toamna anului 
1921 a publicat un volum intitulat "Numai eu sunt vinovata" 
(I have only myself to blame) continand 16 nuvele, cea mai ma- 
re parte inedite. 

Nu e intentia mea de a discuta valoarea literara a acestui 
volum. Aceasta o poate spune in trei vorbe, ?i mult mai precis 
editorul volumului, care in patru luni si jumatate a vandut 
peste 15^000 de exemplare! E interesant de ?tiut ce cred criticii 
literari de seama din Europa §i America, despre acest prim vo- 
lum a sotiei ministrului Bibescu ?i lata ce zice Gerald Gk)uld dela 
"Daily Herald": 

"Autoarea este o adevarata nuvelista, nu o simpla construc- 
toare de f raze. Ce ar mai putea sa f aca ? Chiar daca s'ar opri 
aci, princesa Bibescu, Inca ramane un geniu al povestirei". — 
Cunoscutul ziar din Londra, "The Times" criticand volumul 
zice: "Princesa Bibescu stie unde sa inceapa o nuvela si unde sa 
tennine . . . ea magule§te pe cititor, inparta?ind cu el per- 
ceptia sa si presupunandu-1 inzestrat cu destula ageiime spre 
a urmari singur sfarsitul nuvelelor . . . §i atat in ce reda cat §i 
in ceeace retine lucrarea e asa de admirabila ca de aci Inainte 
putem zice ca princesa Bibescu e o scriitoare fermecatoare . . ." 
In America s'a vorbit asa de mult despre aceasta carte, incat m^, 
voi margini a aminti numai pe Arthur Brisbane^ ale carui critici 



200 "ROMANII IN AMERICA" 

curente sunt citite de mai bine de 15,000,000 de suflete si care 
e ziaristul eel mai bine platit din lume: 

"... princesa Bibescu, f iica dnei Asquith autoarea "car^ei", 
a scris ?i ea o carte ?i femeile americane sustain ca princesa nu 
le ia in series. Raspuns: nu a fost crescuta ca sa ia lumea in 
series . . . ea e un geniu. §i geniul prezinta mai curand tra- 
sSturi italiene?ti decat englezesti". . . 



Ce putem face pentru Romanii 
din America. 



IN TREACAT, odata cu chestiunile discutate in diferite ca- 
pitole, am vorbit si cam ce ar putea face Romanii din 
Regat pentru fra^ii lor de peste Ocean. A le rezuma pe acestea 
In cate-va fraze inainte de a incheia, cred ca, — pe langa infor- 
ma^iunile noi ce contine, — ele vor da lucrarei de fata ?i un scop 
practic. Va fi folositoare mai ales acelora care, in dorinta lor 
pentru educarea ?i luminarea neamului, inten^ioneaza in mod 
sincer a se ocupa mai de aproape de fratii lor razleti spre a-i 
face sa simta ca de?i sunt la departari mari de cei de acasa, de 
Patrie, totu?i nu sunt lasa^i uitarei in voia soartei. §i sunt 
tot a?a de multi Romani care ar dori sa se faca folositori, pe 
cat de multe sunt mijloacele prin cari se poate veni in ajutorul 
importantei colonii romane din lumea noua. Ma voiu opri nu- 
mai asupra cator-va mai importante. 

In adevar sa nu se uite ca in America avem o mica Roma- 
nies ca populatia ei daca e constituita din plugari, acestia au cu 
totul alte calitati ?i conceptii de cat semenii lor din regat. 
Traind mai multi ani Intr'o tara cu atatea libertati §i in mijlo- 
cul ultimelor inventii ale progresului, era imposibil ca ace?ti 
oameni sa ramana neinfluentati de mediul in care traesc. Am 
aratat dovezile despre acest adevSr acolo unde vorbese de socie- 
tatile, bisericile ?i alte institutiuni romanesti din lumea noua. 
Fara sefi, fara conducatori, fara organizatii, fara nici un ajutor 
moral sau material, ace?ti plugari si-au unit energiile, ?i-au 
ales singuri conducatorii, §i s'au organizat pentru a infaptui 
. lucruri, cu care s'ar putea mandri orice stat, care sunt o fala 
pentru noi Romanii, 

Pentru $coala ?i biserica fratilor de peste Ocean e foarte 
mult de facut; vazuram ce au facut emigrants in aceasta direc- 
tie, insa biserica. — in sensu^ abstract al cuvantului, — nu-si 



202 "■ "ROMANII IN AMERICA" 

va indeplini menirea iiumai prin faptul ca exista loca^urile. Ea 
trebuie sa existe in cugetul si inima fiecarui Roman din aceb 
parti si imbunatatirea situatiunei actuale depinde numai de 
Stat. Autorita^ile competinte din Regat au datoria de a alege 
preotii, apostolii neamului, care sa mearga sa lumineze §i sa 
mangaie Romanul pribeag. Conditiile din America nu se potri- 
vesc cu cele din Tara §i, daca la noi trimiterea unui preot intr'o 
parochie, depinde numai de alegerea autoritatilor biserice?ti, 
adoptarea aceleias noime pentru Amrrica ar fi o gre^ea^a. Auto- 
ritatile bisericesti, ar trebui sa conlucreze cu cele de care de- 
pinde educatia noastra publica §i sa aleaga pentru America nu 
numai buni preoti, dar si buni educatori, buni pedagogi. 

Preotul roman din America trebuie ca, pe langa meseria sa, 
sa posede cultura si aptitudinele necesare spre a castiga incre- 
derea ?i respectul credinciosilor ; sa fie oameni capabili de a tine 
cuvantari nu numai despre religie, ci ?i despre cum emigrantul 
s'ar putea educa ?i imbunatati soarta; sa fie Inzestrat cu destule 
notiuni de pedagogic pentru a putea ingriji de educatia copiilor 
de roman, — atat cea crestineasca precum si cea romaneasca, 
— sa fie profesori^ dotati cu destul interes spre a studia si 
cauta sa aplice sistemele adoptate de colegii sai de alte natii, 
care au un numar mare de emigranti in lumea noua. Preotul 
ar trebui sa fie temelia comunitatei romanesti din America, 
traind in colonii, cunoscand nevoile locale ale emigrantului ?i 
studiind mijloacele pentru preintampinarea lor, ei ar fi ?i aceia 
care sa Ingrijeasca de luminarea credinciosilor prin ziarele ro- 
manesti din noul continent. 

Prin criticarea, in ziarele romane?ti, a conducatorilor din 
Tara ?i mutarea in America a luptelor de partide politice din 
patrie nu se va imbunatati soarta romanului nostru de acolo, nu 
se va face educatia civica a taranului nostni si nici inalta nivelul 
sau moral. Astfel de articole inveninate, scrise in pressa din 
America, sau reproduse din gazetele ce sosesc din regat, nu 
numai ca nu folosesc la nimic. dar constitue ?i un pericol. Pe 
ace?ti emigranti, despartiti de pamantul drag, numai dorul ii 
mai apropie de caminurile lor si aparitia zilnica a fel de fe^ de 
articole in care conducatorii tarii sunt atacati in modul eel mai 
violent sau in care se povestesc o suma de "cruzimi, excese si 



"CE PUTEM FACE PENTRU ROMANII DIN AMERICA" 203 

nelegiuiri" de cele mai multe ori in parte sau complect inventate 
ii indeamna aproape fatis spre americanizare. Oare asta e ade- 
varata menire a pressei romane§ti din America? 

Aci este locul de a ma opri si asupra pressei din regat, care 
e citita de un numar destul de mare de Romani din America. 
Daca prin situatia noastra geografica ni se spune ca suntem in 
oriental Europei, intinderea si marimea noastra de azi, cum §i 
rolul ce suntem chemati a-1 juca ne impune azi mai mult ca 
oricand sa ne lasam de unele obiceiuri specifice noua. Sa nu-si 
inchipue cineva ca exista vre-o tara sau un colt de pamant, — 
locuit de oameni, — unde s§, nu se intample nedreptati sau in- 
corectitudini. Omul e pretutindeni acelas, Cu toate acestea in 
Tara lumea crede ca nicaeri nu e mai rau ca in Romania si 
mai ales ziarele considera de a lor datorie de a deschide largi 
coloanele lor tuturor scandaluri^or, atacurilor sau chestiunilor 
care nici nu merita sa fie pomenite intr'o foaie, menita a 
ajunge sub ochii a mii de Romani ?i mai ales a strainilor. Oda- 
ta cu noua era, inaugurate dupa razboiu, natiunile cauta prin 
orice mijloc sa se cunoasca mai bine intre ele si deci ziarele si 
publicatiunile vor juca un rol important pentru acest scop. Ce- 
tind astfel de articole, mai ales strainii isi fac o ideie cat se 
poate de gresita despre noi. Aceasta nu e o simpla presupunere, 
ci un adevar. De exemplu: unele din ziarele din Tara au scris 
o serie de articole, descriind ''atrocitatile, nedreptatea si modul 
barbar" in care au fost tratati comunistii romani, dati in ju- 
decata de guveni. Aceste ziare au ajuns in America, — in 
mainile Romanilor^ — unde ne pomenim cu "proteste" prin ziare 
si adunari de protestare. Americanii prind de veste, intreaba 
ce s'a intamplat; acum din Romania pana in America aceste 
"atrocitati" au luat proportii ?i mai Inspaimantatoare ?i a fost 
de ajuns sa ajunga la urechea unui reporter, care probabil n'avea 
cu ce se inapoia la redaitie, pentruca a doua zi sa vezi in pressa 
americana articole unde numai nu se spune ca Romania este o 
tara de canibali! Si, iar repet, greseli sau nedreptati se in- 
tampla si in alte tari, — chiar in America, — dar nu se face 
atata zgomot pe socoteala lor. Libertatea pressei exista poale 
mai mult in America decat in orice alta tara^ insa, cand e voi- 
ba de interesele americane, cenzura si-o face fiecare ziar sin- 



204 "ROMANII IN AMERICA" 

gur ?i e drept ca §tie cum sa faca uz de ea. Daca ziarele din 

Tara ar lua hotararea sa imite atitudinea pressei straiiie in 

chestiunile interne, nu numai ca ar aduce un sei-viciu imens ta- 

rei, dar ar fi ^i un insemnat pas spre modernizare, ar avea mai 

mult spatiu si timp spre a se ocupa de educatia neamului. Ele 

ar schimba si aspectul ziarelor romane^ti in lumea noua, care le 

copiaza. si cauta sa le imite. Articolele sense anume §i bucati 

literare inedite, trimise ziarelor de peste Ocean, vor fi bine pri 

mite si apreciate de cetitorii Romani de acolo. 

Un alt gest frumos prin care am arata ca nu ne desintere- 

sam de fratii nostri^ ar fi trimiterea din timp in timp a cate 

unui artist roman, cum de pilda violinistul Enescu. Asemene3 

oameni ne ar face cunoscuti Americanilor dintr'un punct de ve- 

dere necunoscut lor pana acum si in acelas timp ar fi ^i o mare 

bucurie pentru Romani. Nu e lucru imposibil si nici nou; au 

mai venit in America artisti, care desi autoritatile de emigrare 

numai cu multa greutate le-au permis debarcarea, totusi au 

avut oarecare succes in special prin coloniile noastre. La ince- 

putul anului 1922, la un concert dat in orasul Detroit, "Simfonia 

Romaneasca" a lui Enescu a avut un adevarat succes si adesea- 

ori la cinematografele mari din New York orchestra canta arii 

romanesti, care atrag aplausele atat ale Ameicanilor cat si ale 

populatiei Evreo-Romane, pentru care un astfel de program e 

un adevarat eveniment. Si cinematografele care anunta numere 

romanesti^ nu sunt din acelea ce s'ar compara cu localurile simi- 

lare dela noi; acestea sunt cinema-uri teatre, in care incap peste 

10,000 de spectatori si au orchestra de aproape 60 de muzicanti! 

* * * 

Mai in fiecare an in diferite centre mari din Statele Unite 
se fac expozitii ; in anul 1921 a f ost o expozitie internationala 
^a Chicago si toate tarile europene au fost invitate sa participe. 
Romania insa din cauza diferentei de schimb nu a luat parte. 
Camerile noastre de comert ar putea aranja ca un grup de fa- 
bricanti romani de seama sa participe la o asemenea expozitie, 
aducand mostre, date statistice, publicand pamflete In care sa 
arate bogatiile tarii, etc., si mai ales fotografii reprezentand 
intreprinderile noastre industriale^ regiunile miniere, petrolifere 
si alte vederi interesante pentru fabricantul american. 



"CE PUTEM FACE PENTRU ROMANII DIN AMERICA" 205 

E de prisos a insista asupra avantagii'or unei expozitii in- 
dustriale romanesti in America, fiindca oricine, care poate privi 
cu cativa ani inainte, jsi va da socoteala ca tendinta actuala a 
Statelor Unite este de a domina lumea din punct de vedere co- 
mercial si industrial. Imediat dupa razboiu si cu tot schimbul 
nefavorabil, Americanii inca nu au pierdut nadejdea de a intra 
in legaturi comerciale cu Tara noastra si in unele cazuri fabri- 
cantii ne-au facut oferte mai mult decat avantajoase; daca nu 
au fost acceptate e ca financiarii no^tri au indicii ca tinandu-ne 
in rezerva cat-va timp vom reusi mai usor sa ridicam valoarea 
monedei noastre. Scepticii sustin ca suntem prea departe pen- 
tru a ajunge vre-odata sa avem cu America aceleasi legaturi ce 
le aveam cu Germania. 

Daca nu-i vom cauta noi, ne vor cauta Americanii pe noi, 
fiindca nu poate sustine nimeni ca e posibil sa ramanem indi- 
ferenti fata de un creditor caruia ii datoram, 25,000.000 de 
dol^ari si care acum e cea mai bogata si mai puternica tara din 
lume. Vom castiga mult mai mult daca, prevazand viitorul, 
vom intalni pe American la jumatatea drumului. 

Celor ce banuesc ca aceste randuri au menirea de a advoca 
subjugarea industriei §i comertului nostru "intereselor ame- 
ricane" trebue sa le spun ca sunt gresiti. Americanul nu se 
gande§te la un astfel de lucru. Inainte de a intreprinde orice 
afacere, el isi face socotelile ca sa aiba un profit net de X% §i 
numai pe aceasta baza intra in discutie. Ca vor fi si din aceia, 
care ar dori ca acest X sa fie 100, nu incape indoiala, dar intr'o 
chestiune de afaceri Roman sau American pot vorbi egal la egal 
si depinde de noi ca sa nu ne legam libertatea noastra. 

Intr'un capitol anterior, discutand legaturile financiare din- 
tre aceste doua tari, am aratat ce a facut Ministrul Bibescu 
spre a pregati numirea unui Agent Fiscal si nu va trece mu":t 
ca una din bancile mari din New York sa fie sondata in acest 
sens. Ea va inaugura imprumutul schimbarei iminente a si- 
tuatiei actuale. 

E u§or de inteles ca toate aceste schimbari sunt in stransa 
legatura cu modul cum vom fi aratati Americanilor ?i depind 
de felul cum vom fi reprezentati. Am vazut situatiile cu care e 
confundat reprezentantul nostru diplomatic din acea tara §i ce 



20G "ROMANII IN AMERICA" 

se poate face Intr'un timp foarte scurt. Grija principala a gu- 
vernan^ilor no§tri trebue sa fie a avea totdeauna in noul con- 
tinent persoana care . . . "sa nu-i lase pe Americani a ne piei- 
de din ochi", — intrebuinl^and o expresiune populara^ — sa nu 
piarda o ocazie a adauga inca o piatra la edificiul prestigiului 
nostru ?i in acela§ timp sa fie in orice monxent gata a-1 apara 
contra dusmanilor. 

Incercari ca aceia din vara anului 1921, — a contelui Teleki, 
— nu va fi ultima; in nici o alta tara din lume dusmanii no?tn 
nu ne vor ataca mai des, nu vor cauta sa ne discrediteze mai 
mult ca in America. Acolo isi au un numar de compatrioti gata 
sa-i sprijine, acolo pot utiliza pressa spre a raspandi $tiri min- 
cinoase §i a ne face antipatici. Departarea mare ingreuiaza 
controlarea versiunilor ?i deci e de datoria noastra de a avea pe 
cineva capabil, care sa desminta imediat, sa se opuna oricarui 
ataCj — mai mult inca, — sa studieze mijloacele care-i stau la 
indemana pentru a prinde momentul cand sa porneasca la ofen- 
siva, singurul mijloc de a castiga o victorie. 

Care ar fi fost situatia noastra si care ar fi fost opinia 
publica americana despre noi, daca dl. Bibescu s'ar fi marginit 
numai a raspunde atacurilor ce cautau sa ne arate ca simpli 
navalitori in Transilvania ? Si e de notat ca in tabara dusmana, 
propagandistul ungur gasise adepti care sa-1 sprijine eel putii. 
cu notite mici prin gazete. De partea noastra insa, dela ince- 
putul luptei pana la sfarsitul ei, a ramas ministrul singur; Ro- 
manii, care ar fi putut sari in ajutorul Ministiiilui §i a cauzei 
noastre se margineau a traduce articolele in romaneste ?i a le 
publica in ziarele de acolo, Pentru un moment deci, reprtzen- 
tantul nostru diplomatic din America este singura persoana In 
care sa ne punem nadejdea ca acesti inamici nu vor fi lasati a 
influenta pe Americani prin propaganda lor. 

Dar succesul apararei intereselor noastre nu depinde numai 
de patriotismul si sentimentele romanesti ale reprezentantului 
nostru; orice bun Roman simte la fel atunci cand tara e ataca- 
ta, cu toate acestea pentini a-i veni in ajutor trebuie sa stie 
perfect englezeste. Am aratat ca loviturile vin prin surpriza si 
nu e timp a compune articolele in romaneste si apoi a le trimite 
sa fie traduse; pe langa pierderea de timp, nu mai au nici acelas 



«'CE PUTEM FACE PENTRU ROMaNII DIN AMERICA" 207 

efect ca atunci cand sunt compuse in limba ifi Care urmeaza a 
fi publicate. 

O aHa chestiune importanta este modul cum trebuie sa fim 
reprezentati la Washington. Din cauza situatiei actuale a 
Americei si importantei ei ca mare putere toate celelalte tan 
au cautat sa trimita la Washington pe cei mai de seama diplo- 
mati ai lor; nu numai oameni culti, oameni ce s'au ilustrat prin 
fap'tele lor, nu numai buni patrioti, ci au ales din acestia pe cei 
ce cunosteau America si obiceiurile de acolo, erau cunoscuti 
Americanilor si mai ales aveau legaturi cu societatea si persoa- 
nele infuente in conducerea acestei mari puteri. Un exemplu, 
care ilustreaza acest adevar si e foarte interesant pentru noi 
Romanii este ca vecinii nostri Unguri au trimis la Washmgton 
pe Contele Szechenyi; sotia sa este o fosta Vanderbilt, una dm- 
tre cele mai bogate familii din lumea noua. In aceasta privm- 
ta noi nu ne putem lauda cu bani, ci cu altceva care nu se cum- 

para ! 

Ca ultim cuvant, chestiunea Romanilor din America si a 
cimentarei relatiilor noastre, politice ?i economice cu marele si 
putemicul popo'r american e o consecinta a razboiului, o ches- 
tiune noua, pentru care s'a lucrat muH si a ramas de Indeplinit 
inca si mai mult; sunt insa convins ca insusi publicul nostru nu 
va intarzia importanta ei si va cauta sa a jute prin orice mijloc 
pe fratii lui de peste Ocean, iar guvemantii vor avea grija ca 
inceputurile Infaptuite sa fie continuate si dezvoltate spre a ne 
face din poporul american un prieten, un tovaras de afaceri si 
un protector la vremuri de nevoie. 



Continutul. 



Pagina 

Romanii si Emigrarea 7 

Romanii in Canada 19 

Romanii in Statele Unite 32 

PARTEA A DOUA 

La Washington , 91 

Ministrul si Romanii din Statele Unite 102 

Rolul politic al Ministrului Roman 118 

Cazul Transilvaniei 138 

Rolul economic si financiar 171 

Activitatea socia^a a diplomatului 188 

Ce putem face pentru Romanii din America 201 



Pietiil $2.00 in America 
30 Lei in Romania 



TIPOGRAFIA 
S. ALEXANDRU 
CHICAGO ILL. 



